Selv om vi er triste over å miste henne,
kan vi finne glede i vitenen om at sjelen hennes har fått fred.
Jeg vil lese et utdrag fra Salmenes bok.
"Vi har vår hjelp i Herrens navn, han som skapte himmel og jord."
- Hei, Liz. - Hei, babe. Hvordan går det?
Vet ikke. Ok. Jeg er i Mayas begravelse for å vise min aktelse,
men jeg prøver å gi alle rom og ikke være iøynefallende.
Det er umulig. Du er vakker, høy og kler deg som en menneskelig regnbuekake.
Jeg har på meg svart i dag, men undertøyet mitt er neongrønt,
med en slange som spiser en tiger. Jeg må være meg.
Selvfølgelig. Og du er perfekt. Har du fått vite noe mer?
Ja, ifølge toksikologirapporten hadde hun alkohol, Xanor og OxyContin i systemet.
Vi vet ikke om det var et uhell. De kommer kanskje aldri…
Pokker. Liz, noen så meg. De vinker meg bort dit.
- Lat som om du besøker en annen. - Hva? Ok.
Du er veldig stille.
Gjør du noe rart?
Det gjør jeg.
- Greit. Jeg er glad i deg. - Glad i deg.
- Hvordan går det med henne? - Gaby er sterkere enn oss alle.
- Jeg er ganske sterk. - Hjertet ditt funker knapt nok.
- Jeg måtte hjelpe deg av toalettet. - Sant. Jeg ble utmattet av å tørke.
- Brian. - Ja.
Hvorfor tok du med Sutton hit i dag? Jeg skulle passe på henne hos deg.
Prøver å gjøre livet ditt lettere. Du vet, jeg er bare en snill person.
- Gir ikke mening. - Han er fæl.
Samme det. Jeg vil bare spise deg opp.
- Ja. - Skulle ønske hun gjorde det med meg.
Vi har ikke hatt hudkontakt i det siste, hvis du vet hva jeg mener.
- Ja, dessverre vet jeg hva du mener. - Legen sa du må unngå sex i åtte uker.
"Seks til åtte", ok? Og jeg har regnet på det.
Du skylder meg 16 deg nederst eller fire deg øverst.
Jeg skal aldri gifte meg.
Se på de små Jordan-skoene dine. Jeg elsker dem.
- Se på dem. - Alle har støttet Matthews sko-geskjeft.
- Takk skal dere ha. - Absolutt. Jeg elsker mine nye joggesko.
Folk legger an på meg stadig vekk. En dame på kafeen sluttet ikke å stirre.
- Fordi du stjal kaffen hennes. - Nei. Angela er kafé-navnet mitt.
- Det er ikke sant. - Jo.
Ble lei av at folk kalte meg "Brain".
- Angela kler deg bedre. - Vi kaller ham Angela fra nå av.
Hva syns du om det, Brain?
Da jeg var ung og jobbet på Bellevue, og vi mistet noen,
holdt arbeidslederen min en samling så vi kunne bearbeide det emosjonelt.
Så fikk han hver av oss til å si hvor heldige vi var som hadde hverandre.
- Wow, gjorde du faktisk det? - Nei, jeg lot som jeg måtte tisse,
men jeg husker jeg følte at å ha det fellesskapet hjalp meg gjennom det.
Jeg gikk gjennom notatene dine.
Det er ingenting du skulle gjort annerledes.
Jeg vet det.
Kondolerer. Jeg vet du brydde deg om henne.
Takk for det. Du sa jeg skulle få et nærere forhold,
men advarte ikke om hvor vondt det ville gjøre.
Trodde det var underforstått.
Bare vit at vi er klar over hvor tungt dette må være, og vi er her for deg.
Vel, jeg er her for deg. Paul skal visst på en basketballkamp.
Liz' store, rare sønn skaffet meg dem. Du er misunnelig.
Ja, jeg har alltid angret på at jeg kastet slim-skoene mine.
Føles som om dette møtet er over.
Hvis du trenger tid, kan jeg ta over pasientene dine.
Takk, men jeg greier det.
- Ok. - Bra. Kom deg opp på hesten igjen.
Det er sånn vi hedrer de vi mister.
Dere er fantastiske. Glad i dere.
- Hva? - Kom på noe morsomt, men feil tidspunkt.
- Sett i gang. - Nei.
- Jeg trenger å le. - Si det, Jimmy.
Ok. Du har død pasient-ansikt.
- Herregud. - Hva er galt med deg?
Jeg prøvde å være morsom for å lette stemningen.
- Herregud. - På grunn av død kone-ansikt.
- Jeg havner i helvete, ikke sant? - Ja.
Vi ses der.
Det er sprøtt. Det føles som i går at jeg kjørte deg til førskolen,
og nå er skolegangen snart over.
- Du sa ikke at du ble "mest robust". - Fordi jeg hater det.
Det var meg og en som mistet en finger.
Jeg ble "hvite Michael Jordan". Jeg var veldig god i basketball.
Og det var en annen tid.
- Hei, du er her igjen. - Hei, ja. Hei.
- Hei. - Takk.
- Hei. - Hei. Ja.
Jeg la igjen jakken, lommeboken og nøklene etter din døde mors bursdagsselskap.
Du kan bare si "mor".
Er det ikke for tidlig å være så fortrolig?
Ok. Mor. Kult.
Flott.
- Jeg kunne levert sakene dine. - Jeg ville ikke virke desperat.
Uansett, det var gøy den kvelden.
- Rar første date. - En veldig rar første date.
- Ja. - Det var ikke en date.
Det var for mange folk der. Med en date må det bare være dere to.
Alene. Kanskje på en restaurant.
- Det er folk der også. Kunder. - Ja.
Kelnere.
- Kanskje en restaurantanmelder? - I forkledning.
- Som skriver som besatt. I en notisbok. - Men vi har gjennomskuet ham.
- Kan dette være over nå? - Ok. Inntil videre.
Men hun har rett. Vi har ikke hatt en offisiell første date.
Så hva med middag i morgen hos meg?
- Det er en date. - Endelig.
Takk for at du fant tingene mine. Jeg føler at jeg stadig mister ting.
- Fint å se deg. - I like måte.
- Ha det. Ses i morgen. - Ja, ses i morgen.
- Ja. Hun er kul, ikke sant? - Ja, jeg liker henne.
Tror mamma får greiene hennes til å forsvinne.
Faen.
- Hei. - Hei.
Tenkte en kulinarisk reise gjennom ditt gamle nabolag i Long Beach kunne hjelpe.
Jeg har sterke pommes frites med ost fra det skitne stedet
- overfor skolen din. - Flott.
Og en sukkerstang i en sylteagurk fra bensinstasjonen ved moren din…
- Visst faen. - …som utrolig nok er ganske rå.
Du smaker den når du raper noen dager senere.
Dette er veldig snilt av deg, men jeg føler ikke for å spise.
Jeg tror jeg er på depresjonsdiett…
- Ok. - …i noen dager.
Vel, hva med dette? Hva med at vi to koser på sofaen
- og ser på Ringenes herre? - Si det riktig.
- Unnskyld. Rangenes herre. - Stemmer. Ikke i kveld, babe.
Sa hun nei til Rangenes herre? Det er lykkestedet hennes.
Jeg vet det. Hun sliter, så kan dere holde øye med henne?
- Absolutt. - Jeg tar meg av det.
Jeg har opplevd at en pasient har dødd, og du har overraskende nok ikke det.
Det er helt utrolig, ikke sant? Ikke jinx meg.
- Takk for at du kom, Derrick. - Absolutt.
- Søtt hvor mye du bryr deg om henne. - Før alt dette skjedde,
hadde jeg tenkt å fri.
Flott.
Og når skulle du be om mitt samtykke?
Be om ditt samtykke?
Er han seriøs nå?
Jeg tror det, ja.
Ok. Paul, hvis det er greit for deg,
vil jeg gjerne få tillatelse til å gifte meg med medarbeideren din.
Det hadde gjort meg glad.
- Herlig. - Wow.
- Wow, wow, wow. - Ikke sant?
Unnskyld, jeg er nok bare emosjonell. Jeg har en første date i kveld.
- Fikk det raskt til å handle om seg selv. - Som alltid.
Så snilt av deg å rydde opp, Ava.
Og du tok klesvasken også? Wow.
Gøy at mine T-skjorter med blandet stoff fikk rulle rundt med dine bomullsklær.
- Som en takk for at jeg har fått bo her. - Vi er glade for å hjelpe til.
Jeg vet det har tatt en stund å finne en ny jobb og et nytt sted,
så i mellomtiden skal jeg gjøre alt husarbeidet.
- Bli så lenge du vil. - Vårt hjem er ditt.
Hallo?
- Løp. - Du må dra nå.
- Angela? Er dere påkledd? - Nei! Vi har hatt sex!
- Sånn. Vinn tid. - Hva?
- Kom. Du må dra. - Liz.
Hvorfor må jeg dra? Liz liker meg.
Ja, men hun har også mange meninger, så hun vil ha tanker om at du bor her.
Som: "Men hvor lenge?" Og: "Hva betyr det?"
Og: "Er det ikke en usunn dynamikk at moren bor med adoptivforeldrene"?
Du vet, sånne dumme ting. Denne døren. Ok. Ned.
Ingen bryr seg om livshistorien din, Charlie.
- Jeg vil bare se barnet mitt. - Liz.
Hei, Liz. Hva skjer, jenta mi?
Jeg har lagt merke til at du ikke følger Suttons hudpleierutine,
så jeg tok med en krem fra Europa som er forbudt her,
- men som gjør henne glatt for alltid. - Kan jeg få prøve?
- Jeg tror det er for sent for deg. - Ok.
Hva syns dere?
- Noen er her for å spille. - Kom igjen, snurr rundt.
Ja! Flott.
- Greit? - Du ser ut som en prinsesse.
Jeg føler meg som en.
- Du gløder. - Det er panikk-svetten.
Du er "repprømt".
Redd og opprømt. Lærte det i barnehagen og glemte det aldri.
Det har vært en lang vei hit.
Mange sjanser som glapp. Jeg vil at det skal gå bra.
Jeg vet det er en stund siden sist, så du må bare huske
at det første stoppet på toget hennes må være på sørsiden.
- Jeg hater kåte Derek. - Jeg visker det ut.
- Han tar ikke feil. - Han tar ikke feil.
Greit. Vel, ønsk meg lykke til.
Jeg gir deg samme råd som du ga meg på min første date. Vær deg selv. Ha det gøy.
Kan ikke få tannpastaen tilbake i tuben. Jeg tror tannpastaen var jomfrudommen.
- Vi skjønte det. - Hadde ingen anelse.
Da får jeg prøve.
Hei.
Du greier dette.
Takk skal du ha.
Jeg ga tannpastaen min til privatlæreren min.
Ja, jeg tror det gikk bra.
Selv om ingen på restauranten sa at Dre Thibodeaux skulle holde intervjuet.
Selveste Dre Thibodeaux?
- Slutt med det der. - Aldri.
Uansett.
Det er mange kandidater til jobben, så det er kult bare å være aktuell.
Faen ta det. Du kan få til alt, du må bare tro på det.
Pokker. Snart tid for gruppetimen.
- Jeg må dra. - Du…
Gaby hjelper til med veterangruppen, ikke sant?
- Ja. - Gjør meg en tjeneste. Be meg om å komme.
Blir ikke det rart, siden du ikke er veteran?
Gjerne det.
Greit, sett dere i en sirkel.
Paul? Hvorfor er du her?
- Jeg ba ham om å komme. - Hvorfor det?
- Fordi han sa jeg skulle det. - Elegant.
Jeg syns dette er flott, så jeg ville stikke innom.
- Jaså? - Ja.
- Så hvorfor har du aldri sagt noe? - Jeg er sjenert.
Greit, sett deg og forbli sjenert.
Hei. Hvordan går det?
En veteran? Du er vel fra uavhengighetskrigen.
Kjente du Paul Revere?
Nei. Men jeg kjente mora di.
Dette blir gøy.
Dere?
- Er jeg gal, eller er det Avas veske? - Hun må ha glemt den.
- Ja, Liz. Det er ikke som om hun bor her. - Hvorfor sa du det?
Så hun bor her?
- Nei. - Så hvem er dette sin g-streng?
Min.
- Er den din? - Ja, jeg elsker g-streng.
- Fordi de er behagelige? - Det stemmer.
Ok. Ta den på deg.
- Hvorfor skulle jeg ikke det? - Jeg skal bare sitte her og nyte showet.
- Gleder meg. - Ikke gjør det.
Jeg gjør det.
- Du vet vel at den ikke dekker alt? - Det er mulig at den gjør det.
Vel, nå skjer det.
- Ava bor her. - Charlie!
- Hva var planen din? - Å ta på g-strengen
- og sannsynligvis nyte å ha den på meg. - Bor Ava hos dere?
Hun mistet jobben og hadde ikke råd til å betale leien.
Foreldrene har tatt avstand fra henne, så hun kunne ikke flytte hjem.
Jeg sa at det var farlig å slippe Ava inn i livet deres.
Dere åpnet døren på gløtt, og nå er det en g-streng i den.
Hva om noe hadde skjedd med henne? Hva om hun ble hjemløs
og måtte få seg en sugardaddy
eller gifte seg med en gammel, rik mann som hun ikke elsket?
Herregud, jeg beskriver mitt perfekte liv.
Jeg skjønner det. Å la Ava flytte inn var en barmhjertig ting å gjøre.
Ja.
Takk. Jeg visste du ville forstå. Det er bare midlertidig.
Hun prøver virkelig å finne en jobb.
Vent, vent. Tror dere at en som er så pen som Ava, ikke kan finne en jobb?
At hun ikke bare kunne kaste BH-en og selge tequilashots et sted?
Wow, Liz. For Suttons skyld håper jeg
at samfunnet vårt ikke er så grunt som du visstnok tror.
Er den din?
Jeg ser henne ikke.
Og…
- Jeg hater det når du har rett. - Jeg begynner også å bli lei av det.
Hei.
- Du ser flott ut. - Takk.
Skål. Men la meg med en gang si at du ikke kommer til andre base.
- Jeg har på meg hus-BH-en. - Jeg har vært gift. Jeg kjenner til den.
- Uten spile. - Som en sekk du kaster puppene i.
- Ja, den. - En advarsel.
Eksmannen min kom for å hente sønnen min, men de har ikke dratt ennå.
Jeg håpet å møte eksen din i kveld.
- Er det sant? - Virkelig ikke.
Akkurat. Det er sinnssykt.
Ok.
Jimmy, dette er sønnen min Tate. Og dette er Nick.
- Dette er vennen min Jimmy. - Hei.
- Hyggelig. - Sofi sier du er terapeut.
- Ja. - Jeg vurderte å bli det.
Kan fortsatt bli det. Tar bare åtte år med studier.
Det var problemet. Tok bare ett år å lære basseng-design.
Spesialist på naturbaserte vannsklier.
Veldig kult. Det er ikke noe for meg. Jeg druknet nesten i en slak vannsklie.
- Som liten? - Nei.
Tate, ikke vær frekk. Si hei til Jimmy.
- Skjer'a? - Perfekt.
På tide å komme seg av gårde. Hvorfor begynte vi å spille?
Det var min skyld. Hvis han fikk A på staveprøven,
skulle han få spille Diablo Dungeons.
Ok.
- Vi har ikke skjermer hos meg. - De suger.
Jeg gikk imot deg helt uten grunn.
Vi kan dra ut i stedet, hvis du vil.
Jeg har laget coq au vin. Mest fordi jeg liker å si det.
Dere trenger ikke å dra. Så fort han dør, stikker vi.
- Han kommer seg aldri forbi Drex. - Da holder vi oss til coq au vin.
- Du beseiret Drex. - Herregud!
Han kom seg forbi Drex!
Nytt nivå, nytt, nytt, nytt nivå!
- Unnskyld. - Det går greit. Alt dette går greit.
Siden du er ny her, skal du si navn, alder og favoritt-døgnflue fra 90-tallet.
Paul, 74, Marky Mark and the Funky Bunch.
Hva faen er en Funky Bunch?
- Sier det senere. - Greit.
Jeg vil ta for meg elefanten i rommet: Mayas uventede dødsfall.
Mange av dere ble kjent med Maya da hun begynte å komme hit for MMA.
Dere har nok tanker om det.
Jeg begynner.
Det suger.
Hun gikk gjennom noen greier.
Men hun smilte når hun var her. Og hun hadde et flott smil.
Det er rart at jeg slo henne i ansiktet den siste gangen jeg så henne.
- Kompis. - Fortsatt rystet.
Å miste selv en bekjent kan vekke smerten av tidligere tap.
- Stemmer ikke det, Paul? - Jo, det kalles kumulativ sorg.
Akkurat som i MMA må du være på vakt. Selv når du tror det går bra med deg,
kan sorgen snike seg innpå deg og gi deg juling.
Derfor er det viktig å la vennene dine stille opp for deg.
Selv de sjenerte som lyver om hvorfor de er her.
- Hva foregår? - De snakker om oss, men egentlig om dem.
- Fikk den døde dama til å blø fra leppa. - Jeg vet det. Det går bra.
- Og hun ga deg juling. - Det gjorde hun.
Jeg vet det.
Hei, jeg heter Ava…
- Pokker. - Kan du sette deg et øyeblikk?
Jeg må bare si ifra til bestyreren. Hun er kul.
Det er flott at hun er kul.
- Hva er det du gjør? - Jeg vet ikke.
Nå virker det som om jeg ikke stoler på henne.
- Du stoler ikke på henne. - På grunn av deg.
- Det er ikke sant. - Jo. Det er helt sant.
Jeg må ha et funksjonelt forhold til Ava resten av livet.
- Jeg drar. - Nei, vent. Vi må konfrontere henne.
Gjør som du vil. Jeg skal elske henne og modig stikke av.
- Brian. - Hei, hei. Ha det, Ava.
- Vi ses hjemme. - Ha det.
Nei.
Ok.
Jeg hadde bare tenkt til å bo med Brian og Charlie en liten stund.
Ok, så hva skjedde?
Det er flott å bo med dem. Det har vært så tøft med foreldrene mine.
Jeg fikk denne jobben forrige uke, men jeg var ikke klar for å dra.
Ava, du fortjener å ha et flott liv, men du må gi dem albuerom.
At du er så involvert i familien deres, gjør at de ikke får laget sin egen.
Ok. Men hvordan er du annerledes?
Du går inn når du vil og kaller barnet deres for ditt barn.
Sutton liker det.
Liz, du fant meg for å snakke med meg om hva som burde foregå
i Brians hus uten Brian på en Olive Garden,
en restaurant du nok aldri har besøkt før.
Jeg drar hit stadig vekk.
Jeg elsker deres karbo-staver.
De kalles brødpinner, og jeg vet du har lyst til å smake på en.
Hva nå?
Jeg vet ikke. Men jeg trenger definitivt flere av dem.
På saken.
Kanskje litt fritert ravioli? Jeg mener…
Dette er overraskende nydelig.
- Skulle ikke sagt overraskende. - Det går bra.
Jeg skulle si at jeg fikk oppskriften fra en tur til Paris,
men den er faktisk fra Guy Fieri.
Den eneste gangen jeg var i Paris, datet jeg en dame, og vi gjorde
- den lås-på-en-bro-greia. - Ja.
- Jeg husker ikke hva hun heter. - Jo, det gjør du.
Ja, jeg bare hater at det ikke er et pent navn. Bernice.
- Du datet en Bernie. - Jeg datet en Bernie.
- Wow. - Ja.
Den siste personen jeg datet før…
Tia.
- Ja. Unnskyld. Hun blir stadig nevnt. - Det går bra.
Det er unikt hvor mye du savner henne.
Det føles som om den slags kjærlighet skjer én gang i livet.
Kanskje.
Men jeg håper ikke det.
Henter verktøykassen.
Tate nådde et nytt nivå. Han gjør det rått.
- Kult. - Jævla Drex.
Jeg skal reparere vindusskjermen. Noen kan bryte seg inn.
Jeg tror ikke en skjerm stopper en innbruddstyv.
Han har giftet seg på nytt, men sprader rundt som om han eier dette stedet.
- Du ber meg stadig om å reparere ting. - Fordi du alltid dukker opp uanmeldt.
- Han krever å ha en nøkkel. - Fordi hun krever å ha foreldreansvaret.
- Ok. Unnskyld. - Ok.
- Ja. - Vi har ikke lyktes med overgangen
- til å dele foreldreansvaret med respekt. - Litt terapi kan ordne opp i det.
Det er det jeg stadig sier, men én av oss er en bitch.
- Kom igjen. - Jeg sa ikke hvem.
Det er ham.
Om bare jeg kjente en god terapeut.
- Absolutt ikke. - Er du en dårlig terapeut?
Nei, jeg er fantastisk, men det hadde vært utrolig upassende.
Kom igjen. Jeg er her, han er her.
Kan du ikke gjøre det du fortalte meg om hvor du bryter reglene?
Å jimmye. Trodde du ville huske det. Det er navnet mitt.
- Å jimmye, da? - Ja.
Nei. Jeg skal bare nyte min coq au vin.
Hun gjør alltid dette. Hun stiller alltid folk til veggs.
- Stilte jeg deg til veggs? - Ja.
Jeg prøver å konfrontere deg om noe som skjedde.
Jeg vil tilbake til daten vår, så jeg skal gå rett på sak.
Nick, jeg fornemmer at du har en uløst tilknytning.
Så uløst.
- Ikke hjelpsomt. - Ok.
Du er ikke stadig hos Sofi for å reparere ting eller dele foreldreansvaret.
Du vil lette på skammen over å ha ødelagt ekteskapet.
Du tar hennes parti fordi du vil ligge med henne.
- Sofi. Du har også uløst tilknytning. - Kanskje han ikke vil ligge med deg.
- Jo, det vil han. - Ta den.
Du tolererer atferden fordi det er lettere å gå tilbake til den gamle dynamikken,
som inkluderer å ha en altmuligmann, enn å lære å sette grenser.
Du kan ikke fortsette å klandre Nick før du setter klare grenser.
Jeg vil ha tilbake nøkkelen.
- Takk for at vi fikk komme. - Alltid tilgjengelig for nød-timer,
men dette er noe annet enn den gangen Mark sendte penger til en Instagram-modell.
- Hun trengte utstyr til timen sin. - Hun underviste tai chi i parken.
Greit. Jeg vet at Maya betydde mye for dere begge.
Vi prøver å få det til å gi mening. Jeg hørte hun hadde rusmidler i systemet,
og jeg visste ikke at hun slet med det. Visste du det?
Jeg kan ikke si noe konkret, for jeg må beskytte Mayas privatliv,
men jeg har erfaring med avhengighet,
og slike ting kan dessverre skje med folk som selvmedisinerer.
Vi snakket med tanten hennes i begravelsen,
og hun sa at Mayas mor også hadde rusproblemer
og forlot henne da hun var ti.
Visste du ikke det?
Maya og jeg hadde så vidt begynt, og hvis jeg hadde fått litt mer tid,
- ville hun sagt det. - Mer tid?
Maya var åpenbart i trøbbel. Skal du ikke se det?
Hva snakket dere om her inne?
Jeg skjønner dere er sinte og forvirret, og det er greit å la det gå ut over meg.
Det bare føles litt rart at vi visstnok vet mer om dette enn du gjør.
Ja. Ok…
Med tanke på det som har skjedd, er det bra for meg
å anerkjenne at dere har mistet tilliten til meg.
Og selv om jeg bryr meg om dere,
må jeg spørre om dere vil være mer komfortable med
å gå til en annen fra nå av.
- Ja. - Ja.
Wow. Dere greide det endelig. Dere ble enige om noe.
Ja. Jeg gjorde det. Jippi.
Hva i helvete, Liz? Ava skrev at hun flytter inn hos en venn.
- Du gikk for langt. - Jepp. Og det er deres skyld.
Vår skyld? Hvorfor er vi i trøbbel nå?
Fordi dere lot meg ta over. Dere lot meg overkjøre dere.
- Liz… - Ikke nå, jeg snakker.
- Unnskyld. - Du gjorde det igjen.
- Dere må sparke meg. - Vi skal ikke sparke deg.
Dere oppdrar et barn. Dere må ha kontroll over deres eget hjem.
- Gjør det. - Jeg…
Ikke be ham om tillatelse, din feiging. Gjør det.
- Du har sparken. - Nei, det har jeg ikke.
Vet dere hva ordet "bestemt" betyr?
Hvis det hjelper, så tok jeg med Sutton på sin første brunsj bak ryggen på dere.
Og jeg tok bilder av at hun holdt mimosaen min.
Vi sparte det for å gjøre det som en familie, din hore.
- Ta henne. - Vi er lutlei av at du
oppfører deg som om du bestemmer her. Når og hvor Sutton skal sove,
hvordan vi skal mate henne, bade henne, få henne til å rape.
Vi er foreldrene hennes.
- Oss. - Vil du ha barn? Synd.
Du må vente til en av dine dumme sønner gjør deg til en bestemor!
Sånn. Du greide det.
Jeg har sparken. Og det er best slik.
Sutton vil åpenbart savne meg.
At vi gned nesene våre mot hverandre og baderutinen vår
med de små endene…
Vel…
- Men det går bra. - Hei, nei. Liz.
Vi setter pris på alt du har gjort.
Vi hadde aldri vært i stand til bare å trenge én barnepike uten deg.
- Takk for alt du har lært oss. - Bare hyggelig.
Bli værende i livet hennes.
Jeg skal fortsatt komme på besøk når jeg vil.
Jeg skal bare ikke være barnevakt gratis.
Hva har vi gjort?
Ha det, kompis. Godt jobbet med å drepe Drex.
Skal ikke si det var en flott første date. Men det var nydelig mat.
- Interessante samtaler. - Sikkert mye mer roping enn forventet.
Kanskje litt. Men Bernice var italiener, så hele det forholdet var høylytt.
- Er det rasistisk? - Bare litt.
Jimmy, kan jeg be deg om en tjeneste? Jeg vet at jeg ødela denne kvelden,
men kan vi prøve på en ny første date en gang?
Bare si når.
Nå.
- Hei. - Herregud.
- Hvorfor er du her så sent? - Fordi du er det.
- Mark og Donna sparket meg. - Det suger.
Hva skjedde?
De fortalte meg at Maya slet med følelsen av å bli forlatt.
Jeg fikk det ikke ut av henne.
Vi kan ikke styre hva pasientene våre velger å la være å dele med oss.
Ikke rart hun slet da vennene flyttet. Hadde jeg visst det, kunne jeg gjort noe.
Kanskje. Kanskje ikke.
Ensomhet suger.
Og det er en ensom verden der ute.
Det tyngste er at jeg ikke vet om det var med vilje, eller om det var et uhell.
Døden er døden.
Ikke vær for streng mot deg selv mens du henger deg opp i ordkløveriet.
Har det ikke noe å si om jeg får vite det?
Jeg sier at jeg tror du allerede vet det.
Jeg har brukt så mye tid på å komme meg inn i traumearbeid.
Jeg vurderte aldri om jeg burde det.
Og det var en jævlig stor tabbe, for jeg suger på det.
Nei, det gjør du ikke.
Det er en yrkesfare.
Maya var bare den første, og hvis du fortsetter langs denne veien,
blir hun ikke den siste.
- Hva er det du gjør? - Jeg avlyser alle timene mine neste uke.
Jeg har ombestemt meg. Jeg trenger fri.
Husker du mentoren min fra Bellevue?
Når ting gikk galt, sa han alltid det samme, og jeg glemmer det aldri.
Han sa: "Jo lenger tid du bruker på å komme deg opp på hesten igjen,
desto mindre sannsynlig er det at du noensinne vil komme deg opp igjen."
Ja. Vel, faen ta hesten.
God kveld, Paul.
Voff.
Tekst: Espen Stokka