Och fast det är svårt att förlora henne,
kan vi finna glädje i att hennes själ har funnit ro.
Jag vill läsa en välsignelse.
"Vår hjälp finns hos Herren, som har gjort himmel och jord."
- Hej, Liz. - Hej, gumman. Hur är det?
Jag klarar mig väl.
Jag är på Mayas begravning och visar min aktning.
Jag försöker ge alla utrymme och hålla mig i skymundan.
Men det är ju omöjligt.
Du är en apsnygg amason som klär dig som mänskligt strössel.
Jag är klädd i svart idag. Men mina trosor är neongröna,
med en orm som äter en tiger, för jag måste vara mig själv.
Såklart. Och du är perfekt.
Hört nåt nytt?
Toxikologirapporten hittade alkohol, ångestdämpande och smärtstillande.
Vi vet fortfarande inte om det var en olycka. Vi kanske aldrig…
Fan också. Nån såg mig. Hon vinkar dit mig.
Låtsas att du är där för nån annan.
Va? Okej.
Du är väldigt tyst.
Gör du nåt konstigt?
Visst gör jag det.
Jag älskar dig.
- Hur är det med henne? - Hon är starkare än oss.
Nja, jag är rätt stark.
Lägg av. Ditt hjärta funkar knappt.
Jag hjälpte dig upp från toan i morse.
Jag blev trött av allt torkande.
Brian.
Varför tog du hit Sutton? Det är idag jag brukar komma till er.
Jag försöker göra ditt liv enklare. Jag är bara en bra människa.
- Det går inte ihop. - Han suger.
Men vem bryr sig? Jag vill bara äta upp dig.
Hon skulle kunna äta upp mig.
På sistone har vi inte haft nån hudkontakt om du vet vad jag menar?
Tyvärr vet jag vad du menar.
Läkaren sa att du inte får ha sex på åtta veckor.
"Sex till åtta", okej? Och jag har räknat på det.
Du är skyldig mig 16 missionärer eller fyra ridställningar.
Jag kommer aldrig gifta mig.
Titta på dina små Jordans. Jag älskar dem.
Alla har stöttat Matthews sneakerförsäljning.
- Tack ska ni ha. - Absolut. Jag älskar dem.
Folk stöter på mig konstant.
En kvinna på kaféet bara stirrade på mig.
- För att du stal hennes kaffe. - Nej. Angela är mitt kafénamn.
- Du ljuger. - Nej.
Jag var trött på att bli kallad "Brain".
Angela passar dig bättre.
Vi borde kalla honom det.
Vad sägs om det, Brain?
När jag var ung och jobbade på Bellevue och vi förlorade nån,
samlade chefen oss så att vi kunde bearbeta våra känslor.
Sen fick han oss att säga att vi har tur som har varann.
Gjorde du faktiskt det?
Nej, jag låtsades att jag måste på toa,
men att ha den samhörighetskänslan hjälpte mig igenom det.
Jag gick igenom dina anteckningar. Du kunde inte ha gjort nånting annorlunda.
Jag vet.
Jag är ledsen. Jag vet att du gillade henne.
Tack för det. Du sa åt mig att komma närmare,
men du varnade mig inte att det svider mer då.
Var inte det underförstått?
Kom ihåg att vi vet hur tungt det här måste vara
och att vi finns här för dig.
Jag finns här för dig. Paul ska tydligen spela basket.
Liz stora, konstiga son fixade dem. Du är bara avis.
Ja, jag har alltid ångrat att jag slängde mina slimeskor.
Det känns som vi är klara här.
Om du behöver lite tid, så kan jag ta dina patienter.
Tack, men jag klarar det.
Bra. Tillbaka i sadeln.
Det är så vi hedrar dem vi förlorar.
Ni är bäst. Älskar er.
Vadå?
Jag kom på nåt roligt, men det passar inte nu.
- Säg det bara. - Nej.
- Jag behöver ett skratt. - Säg det.
Okej. Du har död patient-fejs.
- Herregud. - Vad är det för fel på dig?
Jag försökte vara rolig och lätta upp stämningen.
- Men gud. - För jag hade död fru-fejs.
- Jag åker raka vägen till helvetet, va? - Ja.
Vi ses där.
Det är helt sjukt.
Det känns som du gick på dagis igår, och nu ska du ta examen.
Blev du röstad till "tåligast"?
Jag hatar det. Det var jag och nån som fick fingret bortsprängt.
Jag blev "Den vite Michael Jordan".
Jag var bra på basket.
Det var en annan tid då.
- Hej, du är tillbaka. - Ja, hej.
- Hallå. - Tack.
Jag glömde jacka, plånbok och nycklar efter din döda mammas födelsedagsfest.
Det räcker med "mamma".
Är det inte för tidigt att vara så intima?
Okej. "Mamma." Coolt.
Snyggt.
- Jag kunde ha tagit dem till dig. - Jag ville inte framstå som desperat.
Men det var kul igår.
Ganska skum första dejt.
Jätteskum första dejt.
- Ja. - Det var ingen dejt.
Det var för många där. På en riktig dejt är det bara ni två.
Ensamma. Kanske på en restaurang.
Det skulle ju finnas folk där med.
Andra gäster.
- Kypare. - Kanske en restaurangkritiker?
- Förklädd. - Som antecknar som en galning.
- Men vi är honom på spåret. - Eller hur?
Är ni klara?
Ja. För stunden.
Men hon har rätt. Vi har inte varit på en första dejt.
Vad sägs om middag hos mig imorgon?
Då säger vi det.
Äntligen.
Tack för att du hittade mina grejer. Jag bara tappar bort saker.
- Kul att ses igen. - Detsamma.
- Ses imorgon. - Ses då.
- Ja, hon verkar väl schyst? - Ja, jag gillar henne.
Jag tror mamma får hennes saker att försvinna.
Fan.
Jag tänkte försöka muntra upp dig
med en kulinarisk resa till ditt gamla kvarter i Long Beach.
Jag har pommes från det där sunkhaket mitt emot din skola.
Och polkagris i saltgurka från macken nära din mammas hus.
- Smaskens. - Jag fattar inte, men det är skitgott.
Man känner smaken när man rapar i flera dagar.
Det här är jättegulligt, men jag känner inte för att äta,
så jag tror jag går på depressionsdieten i några dagar.
Vad sägs om att vi kurar ihop oss i soffan
- och ser på Lord of the rings? - Uttala det rätt.
Sorry. Lord of the rangs.
Alltså… Inte ikväll, älskling.
Sa hon nej till Lord of the rangs? Det är hennes favorit.
Eller hur? Hon har det kämpigt, så kan ni hålla ett öga på henne?
- Absolut. - Jag fixar det.
Jag har hanterat dödsfall bland patienter, och konstigt nog har du inte det.
Ja, jag är lika förvånad.
Ge mig inte otur nu.
- Tack för besöket, Derrick. - Absolut.
Det är fint att du bryr dig.
Faktiskt, innan allt det här hände, så tänkte jag fria till henne.
Schyst.
När tänkte du be om min tillåtelse?
Be om din tillåtelse?
Menar han allvar?
Jag skulle tro det.
Paul, om det är okej med dig,
så vore det fint om jag fick lov att gifta mig med din medarbetare.
Det skulle göra mig väldigt glad.
- Ja, för fan! - Oj.
- Oj, oj, oj… - Eller hur?
Förlåt, jag är bara lite känslig nu.
Jag har en dejt ikväll.
- Han fick det att handla om honom snabbt. - Som vanligt.
Vad snällt av dig att städa, Ava.
Och du tvättade också?
Vad kul att mina syntetblandade T-shirts fick torktumlas med dina bomullsplagg.
Som tack för att jag har fått slagga här
- de senaste veckorna. - Vi hjälper dig gärna.
Jag vet att det har tagit tid att hitta jobb och lägenhet,
så till dess gör jag allt hushållsarbete.
- Stanna så länge du vill då. - Välkommen.
Hallå?
- Spring. - Du måste gå nu.
- Angela? Är ni påklädda? - Nej! Vi låg just!
Här. Uppehåll henne.
Kom igen. Du måste gå.
Varför då? Liz gillar mig.
Ja, men hon lär också ha många åsikter om att du bor här.
"Hur länge? Vad innebär det?
Är det inte dåligt om mamman bor med adoptivföräldrarna?"
Sådant trams. Den här jävla dörren.
Ner.
Jag skiter i det där, Charlie.
Jag vill bara se min bäbis.
Tjena, Liz. Hur är läget?
Jag märkte att ni inte har hållit Suttons hudvårdsrutin,
så jag tog med en kräm från Europa som är förbjuden här,
- men håller henne len för evigt. - Får jag testa?
Det är nog för sent för dig.
Okej.
Vad tycks?
Nån tar det här på allvar!
Snurra för oss.
Såja! Snyggt!
- Ser jag bra ut? - Som en prinsessa.
Jag känner mig lite som en.
- Det strålar om dig. - Det är paniksvetten.
Du är skränd!
Skrämd och spänd. Det har hängt med sen dagis.
Det har bara varit på gång så länge.
Många missade tillfällen. Jag vill att det ska gå bra.
Jag vet att du är rostig, men kom ihåg att första stoppet för hennes tåg…
…blir i innerstaden.
- Jag hatar kåta Derek. - Jag förtränger det.
- Han har inte fel. - Eller hur?
Önska mig lycka till.
Jag ska ge dig samma råd du gav mig.
Var dig själv, ha kul och man kan inte trycka in tandkrämen i tuben igen.
Jag tror tandkrämen var min oskuld.
- Vi fattade. - Jag hade ingen aning.
Då kör vi då.
Du fixar det här.
Tack, gumman.
Jag gav min tandkräm till min mattelärare.
Jag tror det gick bra.
Fast ingen på restaurangen nämnde att intervjun är med Dre Thibodeaux.
Inte Dre Thibodeaux?
- Sluta med det där. - Aldrig.
Hursomhelst…
Det är många som söker jobbet, och det är bara kul att vara en av dem.
Säg inte så. Du kommer gå långt bara du tror det.
Oj, fan.
- Snart dags för gruppterapin. Måste dra. - Leder inte Gaby veterangruppen?
- Jo. - Gör mig en tjänst.
Be mig komma.
Vore inte det konstigt då du inte är veteran?
Så gärna så.
Samling, allihop!
Paul? Vad gör du här?
Jag bad honom komma.
Varför?
För att han sa så.
Smidigt.
Det är fantastiskt att du gör det här, så jag tänkte kolla in det.
Jaså? Varför har du aldrig sagt nåt då?
Jag är blyg.
Sätt dig ner och fortsätt vara blyg.
Halloj. Hur är läget?
Veteran, va? Från amerikanska frihetskriget?
Kände du Paul Revere?
Nej, men jag kände din mamma.
Det här ska bli kul.
Hörni…
Är inte det där Avas handväska?
Hon måste ha glömt den.
- Chilla. Det är inte så att hon bor här. - Varför sa du så?
Så hon bor här?
Nej!
Vems string är det här då?
Min.
Din?
Jag älskar string.
- För att det är så bekvämt? - Precis.
Ta på dig den då.
Varför inte?
Jag tänker bara sitta här och njuta av showen.
- Kan inte bärga mig. - Gör det inte.
Nu gör jag det.
Den kommer inte täcka allt.
Jag tror den kanske gör det.
Jaha, då kör vi!
Ava bor här.
- Vad var din plan? - Att ta på mig stringen.
Och jag hade säkert gillat det.
Bor Ava med er?
Hon blev av med jobbet och hade inte råd med hyran.
Hennes föräldrar vill inte veta av henne, så hon kunde inte flytta hem.
Jag sa ju att det var riskabelt att släppa in Ava i era liv.
Ni gav henne ett finger, och nu har du en trosa i handen.
Tänk om nåt hade hänt henne?
Tänk om hon hade tvingats ut på gatan och varit tvungen att hitta en sugar daddy
eller gifta sig med en rik, gammal man som hon inte älskade?
Gud, vad säger jag? Det låter som ett perfekt liv.
Jag fattar. Att låta henne flytta in var omtänksamt av er.
Ja.
Tack. Jag visste att du skulle förstå.
Det är bara tillfälligt.
Hon försöker verkligen hitta jobb.
Vänta lite.
Tror ni faktiskt att nån så snygg som Ava inte kan få ett jobb?
Kan hon inte bara glida ur behån och sälja tequilashots nånstans?
Jag hoppas för Suttons skull
att vårt samhälle inte är lika ytligt som du verkar tro.
Är det din?
Jag ser henne inte.
Och…
Jag hatar när du har rätt.
Jag börjar tröttna på det själv.
Hej.
- Vad fin du är. - Tack.
Tack. Men bara så du vet kommer du inte långt ikväll.
Jag har min hemma-bh på mig.
Jag har varit gift. Jag vet vilken. Ingen bygel.
Lite som en säck man kastar tuttarna i.
- Precis den. - Jag måste varna dig.
Min exmake kom för att hämta sonen, men de har inte åkt än.
Jag hoppades att få träffa ditt ex ikväll.
- Jaså? - Nej, inte alls.
Precis. Det vore sinnessjukt.
Okej.
Jimmy, det här är min son Tate. Och det här är Nick.
- Min vän Jimmy. - Tjenare.
- Trevligt. - Hörde att du är terapeut.
Jag funderade på att bli det.
Inte för sent. Det krävs bara åtta års studier.
Det var kruxet. Tog bara ett år att lära mig designa pooler.
- Jag gör naturbaserade vattenrutschkanor. - Häftigt. Det är inte riktigt min grej.
Jag drunknade nästan en gång.
- Som liten? - Nej.
Tate, ska du inte hälsa på Jimmy?
- Tja. - Perfekt.
Dags att åka. Varför började vi med tv-spel?
Mitt fel.
Jag lovade att om det gick bra på provet så får han spela lite Diablo Dungeons.
- Vi har inga skärmar hemma. - Skärmar suger.
Nu tar jag hans parti utan anledning.
Vi kan alltid äta ute om du vill.
Jag lagade coq au vin. Mest för att det är kul att säga.
Ni måste inte gå. Så fort som han dör, drar vi.
Han kommer aldrig förbi Drex.
Toppen, då kör vi på coq au vin.
- Du slog Drex! - Herregud!
Du skojar! Han slog Drex!
Levla upp Levla, levla, levla upp
- Förlåt. - Det är okej.
Allt det här är väldigt okej.
Eftersom du är ny här, så vill jag att du säger ditt namn,
din ålder och favoritband från 90-talet.
Paul, 74, Marky Mark and the Funky Bunch.
Vad fan är en Funky Bunch?
Jag förklarar sen.
Jag vill börja med elefanten i rummet.
Mayas förtida död.
Många av er lärde känna Maya när hon började träna MMA här.
Ni har säkert känslor om det.
Jag kan börja.
Det här suger.
Hon gick helt klart igenom nåt.
Men hon log när hon var här.
Ett fint leende.
Vad skumt att sista gången jag såg henne slog jag henne i ansiktet.
- Seriöst? - Det var omskakande.
Även om man bara förlorar en bekant, så kan man känna smärtor från tidigare.
Stämmer inte det?
Ja, det kallas för "kumulativ sorg".
Precis som i MMA måste man hålla garden uppe.
Man kanske tror att man är okej,
men sorgen kan smyga sig på en och spöa en.
Just därför är det viktigt att man låter sina vänner finnas där.
Även de blyga som ljuger om vad de gör här.
Vad händer?
De pratar om oss, fast egentligen om dem.
Jag spräckte läppen på henne.
Jag vet. Det är okej.
- Dessutom spöade hon dig. - Hårt.
Jag vet.
Hej, jag heter Ava…
Skit också.
Kan du sätta dig ner en stund?
Låt mig bara prata med min chef. Hon är schyst.
Schyst att hon är schyst!
- Vad gör du? - Jag vet inte!
Jag gillar inte det här. Det ser ut som vi inte litar på henne.
- För att du inte gör det. - Det är ditt fel!
- Det stämmer inte. - Det stämmer visst!
Jag måste ha ett bra förhållande med Ava resten av livet.
- Nu går jag. - Sluta. Vi måste konfrontera henne.
Gör vad du vill.
Jag ska bara älska henne och modigt springa iväg.
- Brian! - Hej då, Ava.
- Vi ses hemma. - Hej då.
Nej.
Jag tänkte bara bo med dem ett kort tag.
Så vad hände?
Att bo med dem är bara så härligt. Det har varit svårt med mina föräldrar.
Jag fick det här jobbet förra veckan, men jag var inte redo att flytta ut.
Du förtjänar ett bra liv, men du måste ge dem utrymme.
Om du är såhär engagerad i deras familj, så ger du dem inte en chans att bygga den.
Okej, men hur är du annorlunda?
Du stövlar in när du vill och kallar deras bäbis för din.
Sutton gillar det.
Du spårade upp mig för att prata med mig om vad som borde ske
i Brians hus, utan Brian och på en Olive Garden.
En restaurang jag är säker på att du aldrig varit till.
Jag är här jämt!
Jag älskar deras kolhydratsstavar.
De kallas för "brödpinnar", och jag vet att du vill smaka en.
Vad gör vi nu?
Jag vet inte. Men jag behöver helt klart fler såna.
Ska bli.
Kanske lite stekt ravioli? Jag menar…
Det här är överraskande gott.
- Jag borde inte ha sagt så. - Det gör inget.
Jag tänkte säga att jag hittade receptet i Paris,
men det är faktiskt från Guy Fieri.
Den enda gången jag var i Paris
var när jag dejtade en kvinna och vi gjorde den där lås-på-bron-grejen.
- Jag minns inte ens vad hon hette. - Visst gör du.
Jag hatar bara att det inte är ett fint namn. Bernice.
- Dejtade du en Bernie? - Jag dejtade en Bernie.
Hon var den sista jag dejtade före…
Tia.
Förlåt. Hon fortsätter poppa upp.
Det gör inget.
Det är speciellt att du saknar henne så mycket.
Det känns som den sortens kärlek bara kommer en gång i livet.
Kanske det.
Men jag hoppas inte det.
Jag tar verktygslådan.
Tate klarade en till bana. Han är på hugget.
- Kul. - Satans Drex.
Jag ska fixa myggnätet där bak. Nån kan bryta sig in.
Jag vet inte om ett myggnät skulle stoppa en tjuv.
Han är omgift. Han har ett eget ställe, men han kommer ändå hit när han vill.
Du ber mig alltid laga saker.
För att du alltid dyker upp oanmäld.
Han insisterar på att ha en nyckel.
För att hon insisterar på att ha vårdnaden.
Okej. Förlåt.
Vi har inte riktigt listat ut det här med samföräldraskap.
Det är inget som lite rådgivning inte skulle lösa.
Det är vad jag har sagt, men en av oss beter sig som en fjolla.
- Kom igen… - Tagga ner. Jag sa inte vem.
Det är han.
Om jag ändå kände en bra terapeut.
- Aldrig i livet. - Så du är en dålig terapeut.
Nej, jag äger.
Men det vore högst opassande, så…
Kom igen. Jag är här, han är här.
Kan du inte göra den där saken, din egen grej?
"Jimma loss." Var det så svårt att komma ihåg?
Jimma loss, då?
Nej. Jag tänker bara äta min coq au vin.
Hon gör det här jämt. Hon sätter folk i trängda situationer.
Gör jag det nu?
För att jag vill konfrontera dig om nåt som hänt?
Jag vill fortsätta med dejten, så jag ska gå rakt på sak.
Nick, jag känner av en obearbetad anknytning från ditt håll.
Så obearbetad.
Det där hjälper inte.
Din ständiga närvaro handlar inte om reparationer eller uppfostring.
Du vill känna mindre skuld över äktenskapet.
Det säger du bara för att du vill ligga.
Sofi, du har också en obearbetad anknytning.
Kanske han inte vill ligga ändå.
- Jo, det vill han. - Sug på den, du!
Jag tror att du tolererar honom
för att det är lättare att fortsätta med er gamla dynamik,
vilket inkluderar att ha en hemmafixare, än att lära sig sätta gränser.
Du kan inte skylla på Nick om du inte visar var dina gränser går.
Jag vill ha nyckeln tillbaka.
- Tack för att vi fick komma. - Jag finns alltid där vid akuta ärenden.
Fast nu är det inte som när Mark skickade pengar till en Instagram-modell.
Hon behövde material till sin kurs.
Hon lärde ut tai chi i parken.
Jag vet hur nära Maya stod er.
Vi försöker bara förstå det.
Jag hörde att de hittade droger,
och jag visste inte att hon hade såna problem. Visste du?
Jag kan inte avslöja det, för jag måste skydda Mayas integritet,
men jag har erfarenhet av beroende,
och tyvärr händer sånt här när folk självmedicinerar.
Vi pratade med hennes moster på begravningen,
och hon sa att Mayas mamma också hade drogproblem
och övergav henne när hon var tio.
Visste du inte det?
Maya och jag hade precis bara börjat, och om jag hade haft lite mer tid…
Om du hade haft mer tid?
Maya hade uppenbara problem. Borde inte du märka sånt?
Vad pratade ni ens om?
Jag förstår om ni är arga och omtumlade, och det är okej att ta ut det på mig.
Det känns bara lite konstigt att vi verkar veta mer om det här än du.
Med tanke på vad som har hänt så vore det nog bra för mig
att erkänna att ni kan ha tappat förtroendet för mig.
Även om jag verkligen bryr mig om er
så är jag skyldig att fråga om ni inte hellre träffar nån annan här?
- Ja. - Ja.
Wow! Ni gjorde det till slut. Ni höll med om nåt.
Det var min förtjänst! Jippi.
Vad fan, Liz?
Ava messade att hon ska bo med en vän. Du gick över gränsen.
Japp. Och det är ert fel.
Vårt fel? Varför är det vi som är i trubbel?
För att ni lät mig ta över. Ni lät mig köra över er hela tiden.
- Liz… - Inte nu. Jag pratar.
- Förlåt. - Nu gjorde ni det igen.
Ni måste sparka mig.
Vi kommer inte sparka dig.
Ni uppfostrar ett barn.
Ni måste ha kontroll över ert eget hem.
Gör det.
Be inte honom om lov, din fegis. Gör det!
- Du är avskedad. - Nej, det är jag inte.
Vet ni vad ordet "bestämd" betyder?
Om det hjälper, så tog jag Sutton på hennes första brunch bakom ryggen på er.
Och jag tog foton på när hon höll min mimosa.
Vi tänkte göra det som en familj, din hora!
- På henne. - Vi är trötta på att du bestämmer allt.
När och var Sutton borde sova.
Hur vi borde mata henne, bada henne, rapa henne.
Vi är hennes föräldrar. Vill du ha en bäbis? Synd för dig.
Du får vänta till en av dina korkade söner gör dig till farmor!
Sådär. Ni gjorde det.
Jag är avskedad. Och det är bäst så.
Givetvis kommer Sutton sakna mig.
Vårt gosande och vårt plaskande i badet
med de små badankorna och…
- Men det gör inget. - Nej. Liz.
Vi uppskattar allt du har gjort för oss.
Vi hade aldrig klarat oss med bara en nanny på heltid utan dig.
- Tack för allt du lärt oss. - Varsågoda.
Snälla, var en del av hennes liv.
Jag tänker fortfarande komma hit när jag vill.
Jag tänker bara inte passa henne gratis.
Vad har vi gjort?
Hej då, gubben. Bra jobbat med Drex.
Jag tänker inte säga att det var en bra dejt.
Men det fanns god mat.
Intressanta samtal.
Troligtvis lite mer skrikande än väntat.
Kanske lite.
Fast Bernice var italienska, så hela förhållandet var högljutt.
Är det rasistiskt?
Bara lite.
Får jag be om en tjänst?
Jag vet att jag sabbade hela kvällen,
men kan vi testa en ny första dejt nån gång?
Säg bara när.
Nu.
- Hallå. - Men gud. Varför är du här så sent?
För att du är det.
Mark och Donna sparkade mig.
Det suger ju.
Vad hände?
De sa att Maya levde med svåra anknytningsproblem.
Jag fick det aldrig ur henne.
Vi kan inte kontrollera vad våra patienter väljer att inte prata om.
Såklart det gick snett när hennes vänner flyttade.
Om jag visste, så kunde jag ha gjort nåt.
Kanske. Kanske inte.
Ensamhet är för jävligt.
Och det är en ensam värld där ute.
Det värsta är att jag inte vet om det var med flit eller en olycka.
Döden är döden.
Plåga inte dig själv med att försöka lista ut varför.
Så det spelar ingen roll om jag inte vet?
Jag tror att du redan vet.
Jag lade så mycket tid på att börja jobba med trauma
att jag aldrig tänkte på om jag borde.
Det var ett stort jävla misstag, för tydligen suger jag på det.
Det gör du inte.
Det är en yrkesrisk.
Maya var bara den första.
Och om du fortsätter, så kommer hon inte vara den sista.
Vad gör du?
Avbokar alla tider nästa vecka.
Jag har ändrat mig. Jag behöver lite ledigt.
Minns du min mentor från Bellevue?
När nåt gick fel sa han alltid samma sak, och jag tog det till mig.
"Ju längre det tar för dig att hoppa upp i sadeln igen,
desto mindre troligt är det att du nånsin hoppar upp i den igen."
Ja, men… åt helvete med sadeln.
Hej då.