Nagyon cuki ez a baba, Brian. Honnan jött a Sutton név?
A Great White Wayből.
Sosem tudom, mi a fenéről beszélsz,
- de boldognak tűnsz, így én is az vagyok. - Alig vagyok boldog.
Oké, senki ne nézzen rá!
- Arra vár, hogy megkérdezzük, miért. - Ja.
Miért? Mert Charlie három hónapra elmegy,
és egyedülálló apa leszek.
Nem kell hősnek neveznetek!
Senki nem fog.
Nézzétek azt a pofit!
Olyan gyönyörű vagy!
Nem kell iskolába járnod vagy személyiséget fejlesztened. Semmit.
Ő sokkal kisebb, mint Jimmy volt.
Az ő feje olyan nagy volt, hogy ha túl gyorsan fordult, tízéves koráig
előrebillent abba az irányba.
Beszéljen más is!
Élvezd ki ezt a kort, Brian!
Gyorsan felnőnek.
Nem tudom elhinni, hogy ő itt holnap elballag.
Hihetetlen, hogy még mindig úgy tesz, mintha jönne.
Tudod, én is ilyen apával nőttem fel.
Felületes, de elbűvölő.
Tehát nem nyíltan gonosz,
de folyton szarul érzed magad miatta.
Te megértesz.
Én meg.
- De most nyomorgatsz. - Igen.
Nem lenne jobb ezt Sofinak tartogatni?
Nem jött össze vele.
Jaj, ne!
Jól vagy?
- Még nem. - Rendben.
Oké. Na, ki akar kezdeni?
Kezdem én. Sean egy seggfej.
Csoda, hogy egyáltalán itt van,
és nem felvételin egy másik, menőbb támogató csoportba.
Elfogadtam egy állást egy étteremben, szóval be kell zárnom a kocsit.
És faképnél hagy, mint egy büdös bunkó.
Ne bassz!
Na jó. Nyugi, oké? Ez nem a Jerry Springer Show.
- Az mi? - Jaj! Elfelejtettem, hogy idősebb vagyok.
Alapvetően olyan volt, mint egy karnevál elmebetegből,
amit akkor néztél, ha betegen feküdtél otthon.
Toxikus és erőszakos volt.
És nagyon hiányzik.
Nos, Jorge…
megértem, hogy dühös vagy Sean bunkó viselkedése miatt.
De inkább beszéljük meg az érzéseidet, és oldjuk meg!
Tudom, hogyan oldjam meg.
Oké. Fiúk, nem így kell megoldani a problémáinkat.
Gyere, haver!
Mondd csak!
- Baszd meg! - Jorge, ne csináld ezt!
Bumm!
Miért mindig a fog?
Nem fáj.
Szerintem ez pótlás.
Van felelősségvállalásitok, ugye?
Minden felnőtt gyerekünk egy fedél alatt.
Eláraszt a hála.
Édesem, gazdagok vagyunk…
a vagyonunk a szeretet és a család.
- Miért hatódik meg ilyen könnyen? - Ilyen a műtétje óta.
- Hát jó. - Mégis mi mást mondhatnék?
Az élet rövid.
Minden percét élvezni akarom. Másoknak is ezt kéne.
Matthew, te mit élvezel?
A cipőbizniszem elég szépen hasít.
Összejött annyi, hogy saját kecóm legyen
a spanokkal, Finn-nel és Leóval.
És Jackkel.
És négy full idegennel.
Hány szobátok van?
- Kettő. - Ints búcsút a recskázásnak, tesó!
Arra kitaláltunk egy rendszert.
Recskanaptár? Klassz.
Ez a jó kommunikáció.
Látjátok, így épülnek fel a társadalmak.
- Alice! - Szia!
Nagyon élvezetes pillanat vár rád.
A ballagás! Hogy érzed magad?
Már túl akarok lenni rajta.
Nem tudom, tudjátok-e, de nekem a gimi nem volt a legfényesebb élmény.
Hülyéskedsz?
Dögös vagy, okos vagy,
mindenki imád…
Az anyukád miatt.
Szegény anyátlan gyermek!
Derek, ne!
Igen, neki… nincs anyukája.
Én örülnék a ballagásnak, ha a pasim hajlandó lenne anyám mellé ülni.
Anyád kicsit tapizós.
Egyszer volt, és azt hitte, lenyúltad a vape-jét.
Lehúzta a sliccemet.
- Teljesen normális… - Aha.
…hogy jobban meg akar ismerni.
De tényleg, kapd össze magad!
Nézd meg Willt, sőt Matthew-t!
Te vagy az új Matthew.
Baromi rossz fényt vet rád.
Visszaköltözhetsz az emeletre!
Will barátnője terhes.
- Komolyan? - Micsoda?
Ne már, tesó! Ezt titokkal mondta.
Titokban.
Én is ezt mondtam.
Én megyek.
Tényleg mennem kell, de egyébként is ezt mondtam volna.
Oké, emelje fel a kezét, aki azt hitte, hogy én leszek az első!
Alig hiszem el, hogy Paul elmegy.
Paul! Mi újság?
Proteinszeletért megyek.
- Az állati jó, haver! - Jó tudni.
Szakadjatok le rólam!
- Hú! - Nem tűnik annyira szomorúnak, mint én.
Ja, hiányozni fog innen a morcos öregember szaga.
A szobáját Paul-múzeummá alakíthatnánk.
Jöhetnének iskolai csoportok.
Csinálhatna róla a Disney egy beszélő bábot!
Mondhatna ilyeneket: „Íme, az eszközök!”
Meg… „Vad kutya. Vad kutya.”
Figyu! Paul nem mondta?
- Mit? - Oké.
Paul kábé nekem adta az épületet, hogy traumaközpontot működtessek benne.
Illetve valójában bérlem majd egy dollárért.
Bár lehet, nem fogok fizetni, mert nincs Venmója.
Szóval, igen, mondhatjuk, hogy ingyen.
Hacsak nem csinál Venmót.
Amit nem fog, úgyhogy tutira ingyen.
- Az egész helyet neked adta? - Igen.
- Ez kurva jó. - Tényleg?
Paullal beszéltünk erről pár éve. Én nem akarok vállalkozást vezetni.
Csak az érdekel, hogy fogadhassam a betegeket.
Azt bárhol tudom csinálni.
Már most is kábé ez van.
Figyelj, ez az álmod!
Ez nagyon klassz új fejezete a helynek.
Köszönöm, Jimmy.
Komolyan, ez nagyon-nagyon sokat jelent.
Nagyon-nagyon-nagyon.
De bábot azért csinálunk Paulról?
Azt hiszem, muszáj lesz.
„Vaú! Miért vagyok játékbaba, Jimmy?”
Erre! Szia, Paul!
Hihetetlen, hogy megtörténik.
Mintha multiverzumom lenne.
- A vidám nagyapám találkozik a morcossal. - Melyik melyik?
- Azt hiszem, tudod. - Nekem mindegy.
- Randy. - Paul.
- Kösz! - Mondtam neki,
mennyire számíthattam rád az elmúlt években,
szóval gondoltam, jó lenne, ha üdvözölnétek egymást.
- Elmegyek apáért. - Oké.
- Klassz csaj. - A legjobb.
Azt mondta, hogy a parkban találkozgattál vele édességért?
Kimondva furábban hangzik.
Figyelj, el kell mondanom, hogy milyen hálás vagyok,
hogy támogattad Tia halála után.
Én is szerettem volna, tudod, többet vele lenni.
Gondolom, neked is nehéz időszak volt.
Tudom, hogy nehéz tudni, hogyan közelítsünk gyászoló emberekhez.
Igen. Ez…
Hát, ez van, nem?
Ha feszengesz miattam, akkor témát válthatsz.
Kösz az iránymutatást!
- Tudsz gitározni? - Nem.
Oké. Ez nem jött be.
De szép itt! Nem tudtam, hogy a csacsogás ilyen jól fizet.
Lefogadom, hogy Jimmy jó benne.
Az anyjától örökölte.
Ő is érzelmes, fecsegő típus volt.
A fiad kiváló pszichológus.
Örömmel hallom.
- Van proteinszeletetek. - Kérsz?
- Nem. - Na, kit találtam?
Hű, tudtam, hogy reptéri kölnit érzek.
Itt van Randy nagypapi!
Ó, Gaby!
- A magas forró csokim! - Az bizony.
Nekem megtiltottad, hogy csokizzalak.
Mert csak idősebb pasiktól szeretem.
Süket duma.
DIREKT TERÁPIA
Szia!
Nem emlékszem egyetlen alkalomra sem,
amikor érzelmeket oszthattam volna meg az apámmal.
Apám egyszer berúgott…
felébresztett az éjszaka közepén,
bezárt a pincébe, és azt mondta, hogy felgyújtja a házat.
- Oké, te nyertél rosszapa-fronton. - Köszönöm!
Úgy tűnik, Alice nagyon szereti.
Igen, tudod…
Alice nem tudja, hogy apa mindjárt ugyanúgy felszívódik,
ahogy kis koromban mindig.
Beszéltél apáddal erről valaha?
Nem haragudhatsz valakire azért, mert nem viselkedik másképpen,
ha nem volt bátorságod elmondani neki, hogy mit érzel.
Tudom, Paul. De mi értelme van, ha nem fog megváltozni?
Ritkán szoktak.
De akkor lehetsz dühös, és azt adhatod nekik, amit érdemelnek.
A nyelvem hegyén volt már olyan sokszor.
Simán gyáva vagyok?
Nézd,
tudod, hogy mit gondolok erről.
Nem azért csinálnád, hogy megváltoztasd.
Hanem azért, hogy könnyíts a lelkeden.
Sok ennyi terhet cipelni,
és a végén mérgező szar lesz belőle.
Tudod, az én ballagásomon sem volt ott.
Apám arra kényszerített, hogy verekedjek egy kutyával, ami megharapott.
Akkor innen jön a „vaú”.
Átbeszéltük az összes lehetőségünket, és azt tervezzük, hogy megtartjuk a babát.
Komolyan gondoljátok egyáltalán egymással?
Ez ilyen „holtomiglan” dolog?
Jó, nem voltunk még hivatalosak,
de nálam tartja az ekcémakrémjét.
Igen. Nála.
Még meg sem hívtunk téged kávéra és vécére, Peyton.
Nem tudom, hogy ez mit takar.
Annak a szimbóluma, hogy a család igazán befogadott.
És én folyamat itt lógok K és V-re.
K és V. Ez tetszik.
- Summer! - Igen?
Elvinnéd Connort egy kicsit anyádhoz,
hogy megszokhassa még a ballagás előtt?
- Jó ötlet! - Mi?
Mostanra már biztos magához tért.
Neked védened kéne engem.
Hogy történt?
Nem védekeztetek?
De igen.
Azt hiszem, nem működött.
Jaj, ne már, fiam!
A tablettát is el kellett hagynom, mert hangulatváltozást okozott.
Nagyon undok leszek tőle.
A babától még undokabb leszel.
És a mellbimbóid is berepedeznek.
És megkeményednek.
Undik lesznek egy évig.
Mint a kis kavicsok.
Mindkettőnknek?
Csak neki.
Mármint…
Miből akarjátok eltartani ezt a babát?
Egy sportügynökségnél jól lehet keresni.
Igen, de te a postázáson dolgozol,
amíg az MI el nem veszi a munkádat.
Csinálhatom a MamiTokot.
És ott reklámozhatok.
Sok ember így keres pénzt.
- Aztán az MI átveszi a MamiTokot. - Ne hajtogasd az MI-t!
Ez létező veszély, drágám.
Csak azt akarom, hogy tudjátok, milyen nehéz lesz ez.
- Úgy értem, önmagában a szülés is. - Azon nem izgulok,
mert azt tervezem, hogy otthon, gyógyszerek nélkül, vízben fogok szülni.
O-ó!
Számolj!
Egy.
Kettő.
Meddig fog számolni?
- Vízben szülésnél valószínűleg 100-ig is. - Négy. Öt.
Kösz, hogy nem borultatok ki totálisan.
Tudom, hogy elég zűrös.
Igen. Nem ideális.
De szeretünk,
és majd megoldjuk.
Igen!
- Szívesen! - Köszönöm.
- Szeretlek, anya. - Szeretlek.
- Szeretünk. - Óvatosan. Szeretünk.
- Vezess óvatosan! - Úristen!
Kisbabánk lesz.
Fiatal nagyszülők leszünk.
Úristen! Rengetegen az anyjának fognak nézni.
Érts már egyet!
Rengetegen.
- Jó, hívjunk fel mindenkit! - Veszek egy baseballkesztyűt.
Tréningruci!
Beigazolódott, az edzőtermem túltolja a meleg témát.
Van egy új órájuk, a Popi Garland,
ahol Judy Garland dalaira guggolnak.
- Tök hülyeség. - Aha.
És közben piálnak is.
Cuki. Jó, benne vagyok.
Megtaláltam a Pilates-tanáromat az Instán,
a pasi oldala tele van pucér segg-gel.
- Most én vagyok a téma, Kellie. - Ó, bocs!
Mondom, bocs!
- A felhasználónevét kéred? - Igen. Siess, Kellie!
- Hahó! - Szia!
Apunak jó híre van.
A munkahelyem jóváhagyta a családi lakhatást a tennesseei utamhoz.
Így mindannyian együtt mehetünk.
Nem kell három hónapig távol lennem tőletek.
Ne haragudj! Nem tudok olyan sok időre elmenni, édesem!
Nekem is van munkám, tudod.
- Brian, nem dolgozhatnál home office-ból? - Dehogynem.
Hónapok óta bent se voltam. Talán el is költöztek,
de olyan rég, hogy már nem merek rákérdezni.
De miért nem akarsz Tennesseebe menni?
Jó kalandnak hangzik.
Elvis onnan származik.
Ott van a barbecue.
És egy csomó más dolgot is kisajátítottak.
Hé, mi… mi tőletek loptuk a barbecue-t?
- Bizony. - Szívás.
Ne már! Olyan rövid az élet!
Úristen, Derek!
Elég már „az élet rövid” dologból.
Nem akarok Tennesseebe menni.
Túl párás.
Messze van.
És azt tudtátok, hogy Memphis
- az ország gyilkosságfővárosa? - Tényleg?
Nem tudom, de ha igen, nem így akarom megtudni.
Ráadásul hol vegyek ruhát? A Walmartban?
Mi van már? Nem a Walmartból vannak a cuccaim.
- Mi? - Hú! Hála Istennek, hogy itt vagy!
Brian még brianesebb, mint máskor, nézni is szörnyű.
A nagybátyám virrasztásáról rohantam ide.
Még tartott, de ez elvileg vészhelyzet.
- Nem az. - Basztikuli, ne haragudj!
Csak szopatlak, mert tök furák voltatok a telefonban.
- Mi újság? - Elmondom, mi újság.
Matthew-nak teljes munkaidős állása van, és…
kiköltözik innen.
Hűha. Szép. Nem gondoltam volna, hogy tényleg megcsinálja.
Én sem.
Igen. A felújítás még nincs teljesen kész.
Kell valaki, aki kijavítja Matthew pár szerelgetését.
Például a fejjel lefelé beszerelt csaptelepet a fürdőben.
- A víz attól még jön. - Akkor most bidé.
Szükségem van valakire, aki átnézi a javításokat.
Ha te meg tudod csinálni…
ingyen lakhatsz itt.
És ki tudja, talán mire el akarom adni,
úgy állsz majd, hogy meg is vedd.
Mivel van ez a fantasztikus, menő új melód!
- Tudod. Nézd… - Öregem!
Tudom, hogy korábban még nem voltál erre kész, és az…
az is tök oké, ha még… ha még mindig nem vagy.
Csak azt akarom, hogy tudd, hogy ez nekem is fontos, érted?
Sokat gondolkodtam az életemről és arról, ki akarok lenni.
Olyasvalaki, aki támogató, és akire számíthatnak azok, akiket szeret.
Beszarás, D-haver.
A babérért jöttem, ha igent mond. Már személyes.
Ja.
- Oké, benne vagyok. - Ez az!
- Ez az, papa! - Hurrá!
- Hurrá!
- Szeretlek, haver. - Szeretlek.
- Köszönöm, Derek. - Szívesen.
- Nem, Brian. - Oké, elég lesz… Jó.
- Ne már! - Nekem mondta.
Huszonhárom 25-ből.
Telibe bikázod.
Szeretem azt gondolni, hogy melegebb éghajlatra küldöm. Te jössz.
Jó ötlet volt eljönni.
Igen, gondoltam, hogy nem volt sok időnk kettesben lenni.
Na jó. Talán érdemes lenne felhívni a NASA-t.
- Ezt felküldöm az űrbe. - Oké.
Gyerünk, Jimbo!
A Kisligában ennél gyorsabbakat is eltaláltál.
Emlékezz, mit tanítottam!
Gondolj valakire, aki az agyadra megy,
és képzeld az arcát a labdára!
Ebben már volt kakaó.
Mint ’89-ben, amikor a Borzoknál játszottál.
Nagyon élvezted azt a napot, hm?
Az biztos.
Az egyik legfontosabb emlékem.
Tudod, szerintem a ballagás is ilyen fontos emlék lesz Alice-nek.
Jaj, ne csináld! Ne kezdd ezt megint, hm?
Figyelj, nem most töltöttünk el pár csodás napot együtt?
Alice-nek tetszik az autó.
Fantasztikusnak tartom,
hogy milyen nagyvonalú,
kedves és jó fej tudsz lenni, ha látogatóba jössz.
De mindig olyan érzésem van, mintha csak fél lábbal lennél itt.
És ez egy gyereket összezavarhat.
Úgy érzi magát emiatt, hogy ő nem olyan fontos neked, mint te neki.
Az egész „jó buli, és megvagyunk” dolog nem elég neki.
Nekem sem volt az soha.
Jimmy, anyád volt az, akinek érzéke volt
a szülői szerep érzelmes részéhez. Én csak… Én csak…
- Én minden tőlem telhetőt megtettem. - Tudom. Meg. Tudom.
Értem. Tényleg értem, apa.
És tudom. Tudom, hogy azt hiszed, Alice nem fogja bánni, ha lelépsz.
De tudod, mit mondott nekem egyik este?
Azt mondta: „Annyira boldog vagyok, hogy mind együtt leszünk!”
Mert te és én…
Csak mi vagyunk neki.
Mit vársz tőlem, mit tegyek?
Mondd le a pecatúrát!
Gyere el a ballagásra!
Én nem ilyen vagyok, Jimmy.
És el sem tudom mondani, mennyire nem akarom folytatni ezt a beszélgetést,
szóval ha van még valami mondanivalód,
akkor most mondd!
Nincs semmi.
Jó.
Van a büfében csavaros fagyi.
Gyere! Veszek neked egyet.
Kisbabánk lesz!
Veletek örülök,
és a nőtlen fiatokkal, és az Insta-sztárságra vágyó kismamájával.
Köszönjük!
Rengeteg dolgot kell elintézni.
Szerintem Will szobáját babaszobává kellene alakítanunk,
mert az a kicsi mindig itt lesz.
Peytonnak új orvost kell keresnem,
és új szülési terv is kell, amiben nem szerepel a „kád” szó.
Oké, édesem, tudom, hogy izgatott vagy,
de ez egy kicsit nem… nem korai?
Ők azt sem tudják, mit csinálnak.
És gyakorlatilag mi fogjuk nevelni a gyereket a következő öt évben.
- Mázlival tízig. - Ja.
- Vagy 20-ig. - Bárcsak!
- Mi az? - Charlie írogat
Tennessee miatt.
És most szomorú emodzsikat küldözget, és magát, ahogy ő maga a szomorú emodzsi.
- Nagyon különleges. - Nem vicces.
- Nem az. Nem vicces. - Ez művészet, Brian.
Jogom van ahhoz, hogy ne akarjak Tennesseebe menni.
Jó. Brian, talán leállna, ha felkötnéd a gatyád és elmondanád az igazat.
Hogy igazából mit érzel.
Egyetértek Gabyvel, mondd el az érzéseidet őszintén!
Aha, így is kell.
Mert Gaby egy zseni.
Nem akarom felnevelni Will gyerekét.
- Buta vagy. - Csak így tovább, Gaby!
Nyugi legyen! És nem félek
- egyikőtöktől sem, oké? - Oké.
Azt hittem, örülsz, hogy nagypapa leszel.
Igen, de olyan normális, tudod,
amikor hétvégén és ünnepeken találkoztok, teletömöd őket cukorral,
aztán elmondod a szüleiknek, hogy az ADHD nem is létezik.
- Márpedig létezik. - Nem.
- Mi? - Oké.
Tudom, hogy mindenki unja már „az élet rövid” dumámat,
de tényleg az.
Nem akarom 90 évesen azon kapni magam,
hogy egy hintaszékben ugyanilyen dús hajjal azt kívánom,
bár menő dolgokat csináltam volna.
Egy másik időzónába szeretnék repülni,
hogy amikor odaérek, tegnap legyen.
Vietnámba akarok menni.
Olyan gyümölcsöt akarok enni, ami seggszagú.
- Javasolhatom az igazi segget? - Túlértékelt.
Hát, talán rosszat fogtál ki.
Csak azt mondom,
hogy a hátralévő napjaimat
kalanddal akarom megtölteni.
Az én kalandom nem az, hogy segggyümölcsöt eszem,
de te nyugodtan!
Soha nem akadályoználak meg abban, hogy olyasmit tegyél, ami boldoggá tesz.
Nem akarok egyedül menni.
Veled akarok menni.
De ez nekem nem fekszik, drágám.
Miért nem hívod Matthew-t?
Ő elmehetne Vietnámba, vagy Connor.
- Hali! Kaphatok egy őszibarit? - Tessék, csajszi!
Summer tutira elmenne veled.
Őt nem fogom elvinni Vietnámba.
Nem is tudtam, hogy szó volt róla.
Ha meggondolod magad, full benne vagyok.
Kicsim! Kicsim!
Köszönöm!
Ja. Látod, ezért szoktunk hazudni.
Miért szűröd le mindig
- a rossz tanulságot? - Mi?
Tádá!
Csináltál zabkását a ballagás napjára!
Igen, még szép!
- A kedvenced. - Régi szép idők.
Tegnap csináltam egy próbaadagot vízzel.
- Irgalmatlan szar lett. - Oké.
De most kókusztejet használtam, és azt hiszem, megfejtettem a titkot.
Hurrá!
Hogy szerethetted ezt valaha?
Sötét idők voltak.
- Szia! - Szia!
Mi ez a táska?
Sajnálom, csajszi!
Közbejött valami.
A haverom meghívott mélytengeri pecázásra.
Sajnálom, hogy nem tudok ott lenni az ünnepségen, de irtó büszke vagyok rád.
Ne izgulj! Az unalmas részt hagyod ki.
Bár én is elmehetnék pecázni!
Vagyis várjunk! Meg kell érintenem a halakat,
- és meghalnak? - Mindkettő, igen.
- Oké, akkor nem. - Oké.
- Tedd büszkévé apádat! - Oké.
- Öltözöm, hozom a kalapot és a köpenyt. - Jó.
- Tali az autóban? - Aha, naná.
- Szia, nagyapa! - Szia!
- Szeretlek. - Én is szeretlek.
- Sok sikert, csajszi! - Köszönöm.
Látod? Mondtam, hogy nem lesz semmi.
Nem mindenki olyan érzékeny, mint te.
Kösz a vendéglátást! Találkozunk!
Azt hiszem, ha elköltözöm, leginkább ez fog hiányozni.
Rólam beszélsz, vagy a szendvicsről?
Nem akarod tudni.
Vigyázz, mit mondasz Seannak, különben még pofán ver!
Szándékosan nem csináltatja meg a fogát,
hogy szarul érezzem magam.
Olyan, mint Dodó Kacsával dolgozni.
Imádom Dodó Kacsát.
Annyira dühös, de tudom, hogy nem az én dolgom rendbe hozni az életét.
- Szerinted? - Elég okos vagy ahhoz,
hogy magad jöjj rá ezekre a dolgokra.
Oké, Mr. Miyagi. Rá fogok.
Julie-val reggel indulunk.
Ne tűnj el!
Hívj fel, és mondd el, ki az a Mr. Miyagi!
- Várj már! - Mi van?
Szerinted leléphetsz a városból egy ölelés nélkül?
Az utolsó ülés után már kaptál.
Az egy orvos-páciens ölelés volt.
A baráti ölelésemet kérem.
- Ne legyél ölelésgenyó! - Jó.
Na jó.
Ez a beszéd!
Jézusom! Kész röhej.
Jaj, de cukik, igaz?
Csináltasd meg a kibaszott fogad!
ÜDVÖZÖLJÜK CROWN VALLEY KÖZÉPISKOLA
- Jól vagy? - Izgulok.
Én is.
Nekem csak ülnöm kell.
Oké, mielőtt bemegyünk…
anyu…
Tudom.
- Szeret… - Tudom.
Igen.
Mit tehet az ember?
Jaj, kicsim!
Ha bemegyünk, mindenki minket fog nézni anya miatt,
szóval most sírjuk ki magunkat, jó?
Ott csak mosolyoghatunk, és mutogathatunk egymásra,
- rohadt lazán. - Menni fog.
Ez mi?
Egy kartonkép rólad, amin kicsi vagy, de nem tudom, miért van itt.
Abszolút nem.
Kérlek! Olyan cuki voltál!
Apa, esküszöm, ha ezt feltartod, azt soha nem bocsátom meg neked.
Jó.
- Szeretlek. - Én jobban. Menjünk!
Kyle Lacey!
Alice Laird!
Winnifred Lutke!
Kenneth Martin!
Elég patent, mi?
Bárpult, központi légkondi,
és a kisházzal ellentétben itt vannak külön szobák.
Mi van? Komolyan azért hoztál ide, hogy megmutasd az állat új kecódat?
Aha.
De ez a mi állat új kecónk.
Költözz ide, haver!
Ingyen. Kikötések nélkül.
Legalábbis addig, amíg talpra nem állsz.
Jó, egy kikötés van: enyém a nagyobb szoba.
De nélküled soha nem jutottam volna el idáig.
- Szóval, mit gondolsz, haver? - Komolyan mondod?
Úgy nézek ki, mint aki viccel?
- Benne vagyok. - Ez az!
Csapassuk!
- Sean… - Na!
- Nehogy elkezdj érzelgősködni! - El tudnál vinni a fogorvoshoz?
Egész nap arra vártam, hogy végre megkérj rá.
Hozassunk rendbe, öregem!
GRATULÁLUNK, ALICE SZERETÜNK!
Nos, lett egy lakótársam, szóval viszlát iroda/edzőterem/madárszoba!
- Hogy mi? - Akartam egy madarat,
az lett volna ott.
Most pedig nincs madarad, és a barátnőd sem flangálhat meztelenül.
Mégis megéri. Néha áldozatot kell hozni azokért, akiket szeretsz.
Hú, Sean!
Ez nagyon igaz.
Majdnem azt mondanám, hogy:
„Ujuj! Megmondtam, seggfejek!” Nem ironikusan.
De nem mondom.
Tényleg elgondolkodtató.
- Sean, a fényképeket! Nyomás! - Igenis, hölgyem!
Ez főleg neked szólt.
Ó, kérlek!
Meg se szagolod a segggyümit valakivel, akinek csak az a bűne, hogy szeret.
Nem vagy hajlandó elköltözni a férjeddel, mert félsz a pekándiós tortától.
Túl ragacsos!
És ha örökre összeragad a szám?
Gratulálunk!
- Gyerünk, mondj beszédet! - Beszédet!
- Rajta! - Oké.
Nagyon köszi, hogy eljöttetek.
Nagyon szeretlek titeket.
Ez egy igazán őrült utazás,
de nagyon hálás vagyok, hogy mindig mellettem vagytok.
Csak hogy tudjátok, Paul ezt tekinti a saját búcsúbulijának,
szóval öleljétek meg, amíg lehet!
A fenébe, Alice!
Megcsináltuk. Leérettségiztünk, baszd meg!
- Annyira szeretlek! - Szeretlek!
Én is szeretlek titeket.
- Ez tökre nem a te perced. - Majdnem hazavágtad, Connor.
Gyere ide! Szeretlek.
- Minden jót Connecticutban! - Jó.
Imádom az ottaniakat.
Tartozom egy el nem pusztult virággal.
- Büszke vagyok rád. - Hé!
Én is büszke vagyok rád.
Egy sous-chef!
Flancos.
Búcsúajándékként nem kell kifizetned az utolsó számlámat.
Amúgy de. A kaliforniai törvények értelmében fizetned kell.
Csípjük a ruhádat.
Szerintünk egész jó.
Haragszotok, mert nem veletek akartam megvenni?
- Talán. - Nem vagyunk oda.
Mi lenne, ha ti választanátok az „utazás az egyetemre” ruhámat?
Jó.
- Igen? Jó. - Szeretünk.
- Szeretlek. - Szeretlek titeket.
Gratulálok Alice-hez.
Kösz!
Tudod, nem tudom, kinek a nehezebb.
Annak, aki elmegy, vagy annak, akit hátrahagynak?
Ott is van.
- Nagyon büszke vagyok rád. - Köszönöm.
Várj, ne ölelj meg, ha sírni fogsz!
Apa mindig sír, ha csak a közelébe megyek.
Nem mindenki olyan érzékeny, mint ő.
Én kemény fickó vagyok. Ki fogom bírni.
Oké.
Rémes, hogy tőletek búcsúznom is kell.
Kérlek, nem smacizhatnánk csak most az egyszer?
- Jó. - Mi… Hé!
- Na jó! Nyugalom! Oké? - Istenem, majdnem megállt a szívem!
Az enyém is.
Ha tényleg megáll, akkor én itt leszek.
- Jó tudni. - Igen.
Hé, hát itt vagy!
Hol fogunk holnap búcsúreggelit enni?
Azon az akajás helyen?
Az acai.
Jól vagy, kölyök?
Kijöttem levegőzni.
Ez érzelmekkel teli időszak.
Tudod, néhány hónapja,
miután elkezdtem intézni az összes szarodat…
Gaby figyelmeztetett, hogy soha nem fogok tőled köszönetet kapni, bármit is teszek.
De mégis reménykedtem, hogy tévedett.
Oké.
Köszönetet akarsz? Megkapod.
Kösz!
Ezért csinálsz dolgokat? Köszönetért?
Kurva arrogáns vagy,
- tudsz róla? - Tudok.
Azt várod, hogy mindenki imádjon,
de az nem érdekel, hogy értékelve érzik-e magukat, vagy sem.
Tényleg azt hiszed, hogy ez igaz?
Nem tudom, mit csináltam rosszul, Paul.
Mindig számíthattál rám.
- Jó. - Ott voltam a betegeidnek.
A Paul-csapatban voltam.
A Paul-csapatban voltam 0-24-ben.
Az voltam. A Paul-csapat.
Mindent azért tettem, hogy boldoggá tegyelek.
Igen, lefeküdtem Meggel…
A fenébe!
Mit csináltál?
Jimmy…
miért pont a lányával kellett?
- Derek! - Pisilnem kellett.
Három vécé mellett kellett elmenned, hogy kijuss az erkélyre!
Szeretjük a friss levegőt.
Azonnal menj vissza!
Hoppá! Oké.
Lefeküdtél Meggel…
- Mikor? - Egy ideje. Nem jelentett semmit.
- Semmit? - Azaz szuper volt.
- Szuper volt? - Paul, mindegy.
Egy pillanat volt, és visszament Dave-hez,
és soha többé nem kell erről beszélnünk.
Gabynek adtad a praxist.
Ezt már évekkel ezelőtt megbeszéltük.
Azt mondtad, utálod a papírmunkát…
és hogy te csak a páciensekkel akarsz foglalkozni.
Az emberek változnak. Még csak meg sem kérdeztél, Paul.
- Szeretted volna? - Nem.
Szóval, haragszol rám,
amiért nem ajánlok fel valamit, amit nem akarsz?
Igen, haragszom!
Nekem kéne az emberednek lennem.
Az embered voltam.
És így… így bánsz velem?
Kurvára nem ezt érdemlem!
- Nyugi, kölyök! - Nem, dühös vagyok, Paul!
És ég a pofám.
Megtől kell megtudnom, hogy elköltözöl.
Annyi tisztesség sincs benned, hogy idejöjj, a szemembe nézz,
és megmondd, hogy elhagysz.
Tartsunk egy kis szünetet!
Szerintem ezek az érzéseid
talán valaki másra irányulnak.
Nem, szerintem mindkettőtökre.
Most már értem.
Nem vagyok olyan fontos neked, mint te nekem.
Irtó hülyének érzem magam, hogy csak ilyen sokára jöttem rá.
Nézd, most hazamegyek.
Holnap reggel tízkor indulok.
Gyere, és búcsúzzunk el, ha higgadtabbak leszünk!
Nem akarok úgy elmenni, hogy rossz érzések vannak benned.
Nem vagyok ennyire érzékeny, Paul.
Túl fogom élni.
Memphisben sétáltam
Lépkedtem három méterre a Beale-től
Kellie, ha velem akarsz énekelni, kérlek, találd el a jó hangnemet!
Mi folyik itt?
Suttonnal jövünk veled Tennesseebe.
És Kellie is, ha tud.
Tényleg?
Igen. Csodálatos vagy.
És hálásak vagyunk, hogy velünk vagy.
Köszönöm!
Igen. Meg fogom oldani.
Remek. Emlékeztess, hogy néha kedveskedjek neki,
különben lehet, hogy tényleg megöl!
Várj, tényleg jössz?
Áldozatokat hozunk azokért, akiket szeretünk.
Aztán az orruk alá dörgöljük, és minden vitában felhozzuk…
egész hátralévő életünkben. Igaz?
- Szia! - Szia!
Gondolkodtam.
- O-ó! - Igen.
Hihetetlenül erőszakos nagymama leszek.
És izgatottan várom,
és nincs semmi, amivel meg tudnád akadályozni.
Tudom.
De azt is tudom, hogy vannak szükségleteid.
Tudod?
Bár nem tetszik.
Szóval… ezt hoztam neked.
Ez most komoly?
Szerintem még olyan hét hónapunk van, mielőtt begőzölök.
Szóval, miért ne töltsük egy részét Európában?
Jegyünk van a dublini Guinness-gyárba.
Meg van egy foglalásom a kedvenc svájci éttermembe Verbier-ben.
És aztán, miután megszületik a baba,
még mindig lehetnek kalandjaink…
néha.
- Hú! - Ez viszont Barcelonában kezdődik.
Oké, de…
ejtenéd helyesen?
Barcelonában.
Muy szexi.
- Te dilis! - Á, gracias, mi amor.
Hé! Megjött a kocsi.
Rendben. Jövök.
PAUL RHOADES ITT VAN ÉRTEM A KOCSI.
Strandtörölköző úszik a szárítókötélen
Apádra emlékeztetlek A 88’-as Fordjában?
A labrador feje az anyósülés ablakában
A hajadból a homok A szemembe száll a szélben
A férfiak nem sírnak A homoktól könnyezem éppen
Emlékszel a viharvert kanapéra a pincében?
Én szerelmes dalokat énekeltem neked Te meg elmesélted
Hogy anyád megszökött És zaciba adta a gyűrűjét
Én emlékszem Emlékszem mindenre
A ridegségre zárórakor
Könyörögtél Maradjak, míg a Nap felkel
Furcsa szavak szállnak fel
Egy férfi szájából Ha a lelke összetört
Képek és a múló idő
Csak akkor mosolyogsz így, ha iszol
Hiába kívánom, hogy ne így legyen
De a veled töltött éjjelek Minden percére emlékszem
A feliratot fordította: Binder Natália