Olen Antoinette Hall -oopperatalolla Tennesseen Pulaskissa -
seurassani iki-ihana pop-kuningatar Betty Who.
Täällä ollaan. -Ja kohta kummittelee.
Pelottavaa! Mennään nappaamaan aave.
En halua napata aavetta. Kuulostaa sukupuolitaudilta.
Hei Maan ihmiset. Kesha tässä.
Konserttien välissä tutkin yhteyttäni yliluonnolliseen.
Tämä on outo matkani pimeyden ytimeen.
Mukana on paranormaalien ilmiöiden tutkijoita.
Kuulin murinaa.
Ja otan mukaan ystäviäni kokemaan kauhuja.
PULASKI, TENNESSEE
Antoinette Hall -oopperatalo on keskellä ei yhtään mitään.
Kun sata vuotta suljettuna olleet ovet avattiin -
alkoi paranormaalien ilmiöiden vyöry.
Ensimmäistä kertaa tv:ssä -
minä ja kaverini Betty Who -
aiomme tutkia, mitä siellä oikein tapahtuu.
Betty on ihana. Olemme kiertäneet maata yhdessä.
Hän on myyntilistoilta tuttu artisti -
ja maaginen, räväkkä kuningatar.
Teimme juuri yhteiskiertueen. Käytimme lahjaamme yhdessä.
Betty, uskotko aaveisiin?
Selittämättömiä ilmiöitä on olemassa.
Samaa mieltä. Haluatko nähdä tänään aaveen?
Apua! Ehkä, vaikka vähän pelottaakin. Tehdään se, kun kerran tänne tultiin.
Ensimmäiseksi tapaamme paikan omistajan Tammyn.
Hän avasi sata vuotta suljettuna olleet ovet -
ja silloin pääsi piru irti.
Yritämme kai kutsua esiin... jotakin.
Katsotaan, miten käy!
Konserttisaleilla on oma vibansa, voimakas energia -
joka yhdistää meidät johonkin itseämme suurempaan.
Mitä tapahtuu, kun valot sammuvat lopullisesti?
Hiljeneekö musiikki, vai jääkö jokin odottamaan encorea?
Antoinette Hall on maan vanhimpia ja mystisimpiä oopperataloja.
Vuonna 1868 avattu sali -
oli noussut sisällissodan ja suuren tulipalon tuhkista.
Kuolema ja tuho ovat sen rakenteissa. Huolimatta synkästä taustasta -
Antoinette Hallista tuli Pulaskin valopilkku.
Kukoistuksessaan sali kuhisi elämää.
Siellä esiintyi laulajia, teatteriseurueita ja taikureita -
kunnes noin sata vuotta sitten rakennus äkisti suljettiin.
Se uinui viime aikoihin saakka, kunnes se sai uuden omistajan.
Kun laudoitukset poistettiin ovista -
alkoi omituisten paranormaalien ilmiöiden vyöry.
Mitä salaisuuksia vanha oopperatalo kätkee sisäänsä?
Jos seinät osaisivat laulaa, mistä ne laulaisivat?
Tämä on vähän kauhukarmivaa.
Menemmekö sisään? Mennään!
Okei.
Enpä tiedä.
Heti ryömii hämähäkkejä iholla.
Olen enemmän jännittynyt kuin hermostunut.
Onneksi edes sinä. -Kesha, oletko täällä?
Oletko sinä Tammy? -Olen.
Sinulla ei siis ollut aavistustakaan tästä.
Ei lainkaan. Osa kokemuksistani täällä -
tuli vasta järjestömme löydettyä tämän osan.
Tulimme yläkertaan ja näimme nämä upeat ovet.
Isot ovet!
Tuumin, että tämä ei ole ainakaan siivouskomero.
Esittelin salia eräälle seurueelle.
Juttelimme näyttämöllä, kun kuului kova pamahdus.
Tämä ovi painui kiinni, mutta sen luona ei seissyt ketään.
Tammy!
Kun yritin avata oven, se ei hievahtanutkaan.
Saatte tavata hyvin kiinnostavia silminnäkijöitä.
Valmista, huomio meihin. Kuka tai mikä tahansa -
henkiolento oletkin, me tulimme vain uteliaisuudesta.
Emme halua mitään pahaa -
etkä saa kiusata meitä.
Haluamme... -Ymmärtää, ja kuulla sinut.
Haluamme kokemuksia kanssasi. -Joo, mutta älä riivaa meitä.
Mutta ole hyvä... -Sano hei.
...soita meille jotain, tai laula.
Nyt jännittää. -Samoin.
Herraisä.
Mieletöntä.
Olen innostunut, koska aistin täällä luovaa energiaa.
Se tuntuu kuuluvan eri aikaan, mutta se on samaa energiaa -
jota itse tunnen lavalla. En uskonut, että se voisi tuntua niin tutulta.
Se on majesteettinen tila.
Olen esiintynyt monilla lavoilla -
ja näin suuri energia on todella harvinaista.
Jalassa tuntui sähköisku.
Miltä sinusta tuntuu? -Hienolta.
Täällä on täysin turvallista.
Esiintyjien energian voi aistia.
Se on artistien keskinäistä ymmärrystä.
Tuskin meitä pelotellaan täällä. Ainakin toivon niin.
Me olisimme karmeita peloteltavia. -Joo, pelottelemme takaisin.
Tanssin steppiä haudallasi. Ollaan mieluummin kavereita.
Nyt härnäät niitä. -En tanssi kenenkään haudalla.
Perun puheeni. Kaikki hyvin. En halua suututtaa sinua.
Tapaamme todistajia, joilla on yliluonnollisia kokemuksia -
tästä rakennuksesta, ja olen tosi utelias -
koska minulle tämä on ollut tähän asti hauska kokemus.
Kuulemme pian... -Teemmekö tämän nyt?
...heidän kokemistaan ilmiöistä. Odotan malttamattomana.
Uskomme, että koska mekin olemme esiintyjiä ja laulajia -
tunsimme heti kuuluvamme tänne, ja siksi se oli hyvä kokemus.
Siksi haluaisimme kuulla erilaisista kokemuksista.
Onko kenelläkään ollut erityisesti negatiivisia kokemuksia täällä?
Siis kaikilla, okei.
Olimme tässä salissa, kun ovet lennähtivät auki.
Iho menee kananlihalle.
Miesääni sanoi: "Menkää pois."
Muutama viikko sitten olin täällä kuvaamassa -
ja uskon tallentaneeni yhden esiintyjistä filmille.
Saitko siis kuvan hengestä?
Onko tuossa pieni tyttö?
Se näyttää nuorelta tytöltä valkeassa puvussa.
Mikä on mielestänne rakennuksen aktiivisin alue?
Kellarissa tulee kummallisin olo.
Siellä on myös ikävimmät kokemukset.
Tulen siellä aina pahoinvoivaksi, mutta olo helpottuu heti kun poistun.
En halua mennä kellariin! -En minäkään.
Se oli pelottavaa, ja henki miltei salpautui. Kuulimme murinaa.
Kivi lennähti huoneen poikki ja putosi jalkojeni juureen.
Hahmo oli selvästi miehen.
Regina oli kertonut herra Maystä, joka inhosi miehiä.
Kenestä? -Maystä.
Kuka se on? -Oikea ilkimys.
Kuka tämä herra ilkimys on?
Hänen nimensä oli Thomas May. Hän on rakennuksen entinen omistaja.
Tiesimme, ettei hän halua kenenkään käyvän täällä.
Sen asenteen takia aloimme kutsua häntä ilkimykseksi.
Herra May on siis herra ilkimys, muttei pidä siitä nimestä.
Eräs ystävämme tuli täällä pahoinvoivaksi ja oksensi -
ja sai kaksi päivää myöhemmin sydänkohtauksen -
koska oli provosoinut ilkimystä.
Sydän alkoi pamppailla.
Pidin talon viboista, mutta kellarissa voi olla eri juttu.
Kellarissa tulee luultavasti olemaan... hauskinta.
Kiitos kovasti, että tulitte kertomaan kokemuksistanne.
Tämä oli todella kiinnostavaa.
Regina, pääsemmekö kierrokselle kanssasi?
Kernaasti. Lähdetään vain. -Suurkiitos kaikille.
Rakennus on palanut, laudoitettu umpeen -
ja siihen saattoi olla hyvä syy.
Kesha ja minä tulimme tänne höhlällä asenteella.
"Lähdetään aavejahtiin!" Nyt minulla on aivan eri tunne -
kuin alunperin tullessamme.
Okei. Minulla on taskulamppu. -Se on kellarissa tarpeen.
Apua! En halua mennä kellariin.
Tämä huone...
Onko tämä aktiivinen kohta? -Kyllä on.
Vatsassa alkaa jo velloa.
Lily viihtyy täällä. Saimme jatkuvasti yhteyden pikkutyttöön -
joka kertoi olevansa 6 - 8-vuotias.
Hän tykkäsi eläessään tästä huoneesta. Hän on suloinen lapsi.
Täällä on kuulunut ääntä. -Niin kuin laulua.
Lilyä ei tunnu häiritsevän, että täällä käydään.
Herra May estää häntä toisinaan puhumasta -
koska inhoaa sitä sekä täällä käyviä ihmisiä.
May haluaa siis vain ihmisten pysyvän poissa.
Hän haluaa talon jäävän rauhaan.
Onko aika koittanut? -Aika mennä kellariin.
Betty, oletko valmis kellariin? -En sitten yhtään!
En ole enää yhtään varma itsestäni.
Kuule minua: en halua mitään kahnausta kanssasi.
Haluan vain, että viihdymme täällä molemmat.
Tule moikkaamaan, muttei mitään ilkeyksiä. Kuulivatko kaikki?
No niin, hyvät naiset. Suunta kellariin.
Huomaatte pian, että ilma muuttuu raskaammaksi.
Siltä tuntuu.
Tuntuu, että säärikarvat nousevat pystyyn, mutta outoa kyllä vain ne.
Tuntuu ihan...
Koko ajan on tunne, että ympärillä on joukko tuijottamassa.
Niin on. -Hyvä luoja! Tuo oli pelottavaa.
Joku kosketti minua niskaan. Se oli kauhean pelottavaa.
2 00:13:39.960 -- 00:13:44.080 align:start line:90% position:30% En tunne olevani tervetullut, ja minua karmii.
Emme kai saisi olla täällä.
Inhoan olla täällä. Ja täällä oleva entiteetti inhoaa myös.
Ihan omituinen olo, kuin olisi pakottava tunne -
esittää osanotto sille mikä täällä onkin.
Rakennus on intiaanien Kyynelten tien varrella.
Rakennus on saastuneella maaperällä.
Se seisoo alkuperäisellä maaperällä.
Se on Kyynelten tien maaperää.
Hirveää kärsimystä, ja kuolemaa ja pimeyttä.
Tämä ei ole minun maatani, jossa saan kulkea.
Viime viikonloppuna koin täällä voimakkaan surun tunteen -
ja uskon sen tulleen alkuperäisamerikkalaisilta.
He ovat konkreettisesti täällä, tai sitten se on jäännettä -
rakennukseen pesiytyneistä tunteista.
Kuulitteko tuon? -Eihän yläkerrassa ole ketään?
Onko se ihan varmaa?
Siellä ei ole ollut koko aikana ketään.
Saatiinhan se ääni filmille?
Tuliko kylmänväreitä?
Se ei ollut mitään vanhan rakennuksen narinaa.
Se oli selvä tömähdys.
Olikohan se herra May ilkeilemässä meille?
Pelottavaa. Tämä on karsea paikka.
Minulla on tunne, että May on läsnä.
Emme ole suututtaneet häntä, mutta hän on paikalla.
Vielä ei tunnu siltä, että hän olisi vihainen meille.
Regina, opastaisitko meidät pois täältä.
Tämä alkaa olla liikaa.
Osaan olla looginen ja asiaankuuluvan skeptinen -
mutta täällä tapahtuu asioita, jotka eivät ole valoilmiöitä -
tai minun omaa aikaansaannostani.
Täällä on henkiä liikkeellä.
Miltä tuntuu?
Aika oudolta. Entä sinusta?
Oudolta myös. -Se oli tosi voimakas kokemus.
Se oli täysin erilaista kuin salissa.
Ehdottomasti. Kellarit ovat aina vähän karmivia -
joten se on jo perustunne sinne mennessä, ja sitten...
Se tuntui synkältä, ei yhtään positiiviselta.
Salissa sinä naureskelit ja lauleskelit.
Kyllä, tuo oli hyvä kuvaus.
Kellarissa asuu syvä suru ja suuri tuska.
Se on avoin haava. Se voi olla energiaa -
tai yksi tai useampia henkilöitä. Emme vielä tiedä.
Ja tulipalo... asiassa on monta tasoa.
Kaupungin koko vanha keskusta paloi.
Kellarissa jopa on jäljellä hiiltyneitä puuosia.
Ja sitten on se tyyppi, entinen omistaja -
joka kummittelee oopperatalossa, ja se tuntuu...
Tuntuu mielettömältä, että kaupungin historia on sellainen.
Siihen liittyy kärsimystä... -Tuskaa ja kärsimystä.
Niin, ja sen aistii kellarissa. -Syvää, inhimillistä vihaa.
Siitä on paljon kysymyksiä. -Ja paljon selvitettävää.
Nyt tarvitsen vettä. Aivot ovat ihan...
Saako täällä hierontoja? -Ja kylpysuolaa.
Haluan osoittaa kunnioitusta energiaa ja sen traumaa kohtaan -
ja siksi haluan välttää sitä -
että läsnäoloni loukkaa -
jonkun toisen rajoja.
En tuntenut itseäni tervetulleeksi kellariin. Kunnioitan sitä.
Haluan jututtaa paikallista alkuperäisamerikkalaista -
saadakseni tietää historiasta lisää.
En halua tietämättäni talloa pyhää maata.
Quese, kertoisitko taustastasi ja yhteydestäsi tähän paikkaan?
Olen alkuperäisamerikkalainen Oklahomasta.
Kansani pakkosiirrettiin aikoinaan Oklahomaan.
Matkaa kutsutaan Kyynelten tieksi.
Esi-isämme, muscogee-creekit ja seminolet, kulkivat sitä tietä.
Esi-isäni kulkivat tästä. Kun tulen tällaisiin paikkoihin -
seinissä ja itse maaperässä voi aistia sen jäljet.
Sen tunteen myötä voi miltei kuulla -
tänne vangiksi jääneen kaiut.
Tämä on vanhan oopperatalon konserttisali.
Sellaisen pitäisi olla kaunis asia -
ja olemme omistaneet oman elämämme vastaavalle.
Täällä oli ensikokemuksena hauskaa ja jännittävää, kuin konsertissa.
Se muuttui nopeasti. -Te ymmärrätte sitä maailmaa -
joten aistitte sellaisen herkästi.
Todellisuudessa tämä on kuoleman paikka -
Kyynelten tiellä menehtyneiden vuoksi.
Kaksi erilaista energiaa taistelee keskenään.
Nimenomaan. Alkuperäisasukkaat kuolivat tällä reitillä.
Se on suuri ja pysyvä trauma.
Ja sen päälle rakennetaan talo, jonne tullaan viihtymään.
Koko ajatus on melko vastenmielinen.
Kun sitä pysähtyy miettimään. -Siksi siitä ei voi koitua hyvää.
Rakennuksessa tulee kummittelemaan aina.
Miten varmistamme, ettei paikan energia seuraa meitä kotiin.
Tämä on varmuuden vuoksi. Näin pysytte turvassa.
Me siunaamme itseämme näin -
joten olkaa hyvä ja tehkää perässä.
Lisäksi aloitamme aina laululla, kun otamme yhteyden tähän energiaan.
Laulu avaa energian, opastaa meidät yliluonnollisen läpi -
ja lopuksi suljemme energian uudella laululla.
Kuulostaa mahtavalta.
Opetan laulun pikaisesti. Se on tosi helppo.
Ensimmäinen säe kuuluu: "Hey yo, hey da."
Laulan sen kerran läpi, niin saatte kiinni melodiasta.
Ja sama toistona.
Istumme näyttämöllä, joten siunataan se -
tämän laulun energialla. Sopiiko se?
Se olisi hienoa. -Tehdään sitten niin.
Antaa mennä.
Kiitos! -Siinä se oli.
Täällä on syytä olla varovainen.
Tällainen energia voi alkaa seurata ihmistä -
joten pitäkää varanne.
Quese kertoi Kyynelten tiestä -
ja tällä maaperällä koetuista kärsimyksistä ja traumasta.
Tähän liittyy paljon ristiriitaisuutta.
Rakennus on vieläpä pystytetty tulipalon raunioille.
Rakennuksessa vallitsee monta erilaista energiaa -
ja ne kamppailevat keskenään esiinpääsystä.
Minusta tuntuu...
En tiedä miltä. Olen hieman hermostunut.
Anteeksi. Betty, voitko hyvin? -En tiedä. Tuli huono olo.
Kuvaisitko häntä? -Tuntuu, että oksennan kohta.
Anteeksi mitä? -Minua oksettaa.
En halua... Tarvitsen ilmaa.
May sai ihmiset pahoinvoiviksi. Hän ei halua ketään tänne.
Rintaa puristaa, ja olo on... -Voi ei.
Nyt kamera lakkasi tallentamasta. Kamera jumitti.
2 00:22:56.520 -- 00:22:58.320 align:start line:90% position:30% Miltä tuntuu? -Pärjään kyllä.
Rintaa puristaa, ja tekee mieli...
Ei hyvä. Mene istumaan ulos.
Kyllä minä pärjään. Tämä vain on niin outoa.
Ensimmäinen päivä takana. Paljon ehti jo tapahtua.
Olen kumman tyytyväinen tiedosta -
että joka puolella on aaveita -
mutta pelkään myös, että ne alkavat seurata minua -
ja saavat minut sekoamaan. Siis entisestään.
Siksi menen kotiin nukkumaan, mutta tulen ehkä takaisin.
Kyllä tämä kuitenkin pelottaa. En halua herättää mitään hullua.
Täällä on tapahtunut paljon outoa, kiinnostavaa ja yliluonnollista -
mutta haluan myös...
...salaa vähän lisää.
2. PÄIVÄ
Olen hyvin valmistautunut yötutkimukseen.
Tähän asti minulla on ollut ihmisiä ympärillä, koko kuvausryhmä -
mutta tänä yönä porukka on minimissä.
Haluan kontaktin Lilyyn ja herra Mayhin.
Miksi he ovat täällä, ja miten he voivat siirtyä eteenpäin?
Haluan myös ymmärtää yhteyden Kyynelten tiehen.
Ehkä se liittyy kaikkiin ilmiöihin.
Yritämme aluksi kommunikoida Lilyn kanssa -
koska hän on varmasti kaikista kivoin.
Toimme hänelle palloja ja nallen -
ja pyydämme leikkimään kanssamme.
Lily, Betty ja Kesha täällä.
Haluamme hengailla. -Tulimme tervehtimään.
Lily, toimme sinulle leluja. Täällä on nallekin.
Haluatko leikkiä palloilla? Ne ovat sinulle.
Potki niitä vähän, niin näemme.
Vai haluatko nallen?
Ei ole totta. Lily!
Eikö se olekin kiva? -Anna mennä.
Kesha kysyi: "Haluatko leikkiä nallella?" ja sitten se alkoi heti.
Lily, tulitko tänne piiloon sitä, mikä on isossa salissa?
Voi hurja!
Se oli hullua. -Todellakin... hullua.
Se oli ihan tajutonta.
Eiköhän häivytä täältä. -Joo.
Lily on täällä ja pitää nallestaan.
En pelästynyt ollenkaan. Totesin vain, että yliluonnollinen on totta.
Siitähän tässä on juuri kyse.
Haluan nähdä, onko se totta, ja näin sen juuri.
Tiedän, että rajan takana on jotain -
ja on upeaa, että nyt voin -
kommunikoida sen kanssa.
Onpa täällä kylmä. -Niin on.
Suljetaan ovi.
Nyt ei voi enää perääntyä, sisko.
Meillä on tuolla ghost box.
Muistan sen. -Kokeillaan sitä.
Hyvä luoja. -Olen tosi hyvä kirkumaan.
Se oli mahtava kirkaisu.
Minulta oli tippua housut jalasta.
Onko täällä henkiä? Teitkö tuon äskeisen?
Sopiiko sinulle, että olemme täällä?
Suljen oven uudestaan.
Tämä on konserttisali -
joten kokeilen puhua tähän mikrofoniin.
Kokeillaan ghost boxilla, mikrofonilla ja vahvistimella.
Se perustuu ajatukseen, että aaveet -
kommunikoivat omalla taajuudellaan.
Siksi yritämme etsiä taajuuden, jonka ne...
Kuulevat ja ymmärtävät. Piipitykset ovat normaaleja ääniä.
Onko täällä henkiä?
Minä olen Kesha. Kuka sinä olet?
Kesha. Kesha. Kesha.
Sanoiko se "Kesha"?
Ei kai? -Sanoiko se "Kesha"?
Sanoitko äsken nimeni?
Kesha. -Sanoiko se taas?
Ei helvetti!
Jee! Tee se uudestaan.
Uudestaan? -Kesha.
Mene pois.
Sanoiko se "mene pois"? -Sanoi se jotain.
Mene pois.
Tuli vähän sellainen olo, että haluan pois.
Lähdemme nyt pois.
Hyvä. -Se sanoi "hyvä"!
"Hienoa."
Hei. -"Hyvä, hienoa, hei."
On varmaan parasta mennä. -Heippa!
Se on parasta. En tiedä, haluanko...
Henkilaatikko sanoi nimeni.
Toivoin, että olisin anonyymi edes henkimaailmassa -
mutta näköjään en. Ääni käski häipyä ja sanoi "hei".
Se oli hyvin suoraa puhetta, ja nimenomaan se -
vaikutti minuun.
Se oli ihan mieletöntä.
Betty ja minä taisimme haukata liian ison palan -
joten kutsuimme apuun meedion, Cindyn.
Cindy tutkii koko rakennuksen -
ja osaa ehkä kertoa vastauksia.
Miltä sinusta tuntuu?
En tiedä rakennuksesta mitään.
Jo tullessani tänne näin savua ja kuulin yskimistä.
Täällä on ollut tulipalo ja tuhoa.
Koko tämä kaupunginosa paloi maan tasalle -
joten tuo oli tärkeä huomio.
Rakennuksen ympärillä on kärsimyksen ja kuoleman ilmapiiri.
Sitä on hirveän paljon.
Kerron työtavastani.
Menen huoneeseen, otan yhteyden ja kerron mitä näen -
kuulen ja tunnen, mutta haluan myös kuulla teidän tuntemuksistanne.
Jos aistitte jotakin, kertokaa siitä heti rohkeasti.
Sinussa on mahtavaa energiaa. Tämä on tosi jännittävää.