Jeg spurgte mine producere:
"Hvad er det mest hjemsøgte sted, I har været?"
Og der var enstemmighed.
Psykiatrihospitalet Trans-Allegheny i Weston, West Virginia.
Min ven og makker tager med for at blive hjemsøgt.
-Store Freedia! -Hej, skat! Hvad så?
Hvad har du lokket mig med til? Jeg skælver af nervøsitet.
Vær hilset, jordboere. Kesha her.
Når jeg ikke optræder, udforsker jeg min kontakt til det overnaturlige.
Det her er min forskruede rejse ind i mørkets hjerte.
Jeg omgiver mig med de bedste paranormale eksperter.
Jeg hørte knurren.
Og jeg tager mine venner med på hele den skræmmende tur.
Er der en ånd her?
Er du interesseret i den slags?
-Med dig er jeg. -Okay, godt.
Freedia og jeg er gamle venner.
Vi har optrådt sammen, vi har samarbejdet,
og vi har matchende håndtatoveringer.
Hun er en af mine trofaste venner i dette liv.
Men hun er ikke overbevist, hvilket overrasker mig.
Jeg har på fornemmelsen, at din verden vil ændre sig.
Det tror jeg også.
-Hvad er jeg blevet lokket ud i? -Jeg ved det ikke.
Det her er for meget.
Fra det åbnede i 1864,
var psykiatrihospitalet Trans-Allegheny dømt
til at blive et epicenter for paranormale hændelser.
Formålet var at huse og behandle psykisk syge.
Men disse gange blev med tiden til opbevaring.
For hårdkogte kriminelle...
For narkomaner... Og for samfundets udstødte.
Staten fik endda enlige kvinder, enker,
og LGBTQ+-medlemmer indlagt for såkaldte forbrydelser,
lige fra overgangsalder til onani til PMS.
I 1950 var anstalten overfyldt med over 2.400 beboere.
Lægerne gennemførte grusomme eksperimenter,
fra åreladning og forskellige former for chokterapi,
til lobotomier i hele frontallappen.
De efterlod patienterne i koma, lammet, hjernedøde eller værre.
Mord, overdoser og selvmord blev udbredt.
Staten lukkede først Trans-Allegheny i 1994.
Men over et århundrede af traumer og tortur
er stadig låst inde i disse rum,
hvor de har skabt nogle af verdens mest intense paranormale aktiviteter.
Som regel bliver man stærkere af det, der skræmmer en.
Eller man tisser i bukserne.
Begge dele vil give godt tv, så nu går vi i gang.
-Er du klar? -Ja. Det tror jeg nok, girl.
-Er du? -Jeg ved det ikke.
Jeg blev født klar, og samtidig er jeg aldrig klar.
-Okay. -Så er det nu!
Jeg har rejst rundt i landet og undersøgt
nogle af de mest mystiske og hjemsøgte steder.
Dette sted overgår klart den ultimative spøgelsesjagt,
fordi det handler om sindssyge,
og mennesker, der blev straffet for at være sig selv.
Det føles meget personligt for mig, og også for Freedia.
Som kunstnere vil vi skabe et rum, hvor folk kan være sig selv.
Blive hyldet. Og dette sted er modsætningen til det.
Det er bare på alle måder skræmmende.
Allerede uden den paranormale aktivitet.
Det er kæmpestort.
Jeg kan sagtens se mig selv ende her i en anden tid.
Uhyggeligt, hvad?
Jeg ville helt sikkert være endt her før i tiden.
At være bøsse og onanere? Naturligvis!
Så er vi her.
Vi skal ind og møde ejeren, Rebecca.
Ja, lad os finde Rebecca.
-Hvordan har du det? -Jeg ved det ikke.
Jeg er lidt nervøs.
Jeg ved det heller ikke endnu.
Det ligner ikke et hospital, girl.
Nej, det gør ej.
-Hej, alt vel? -Hvordan går det?
-Rart at møde dig. -Freedia.
-Følg mig. -Fedt nok.
Tak.
Hvad?
Hvad er det dernede?
Vi har mange afdelinger, som ikke er restaureret.
Det er en af de afdelinger, I skal besøge i dag.
-Der er også en på denne side. -Du godeste.
Det her er vores interview med Rebecca fra Trans-Allegheny.
Jeg har aldrig været sådan et sted før.
Hvad er din motivation for at bevare det?
Først og fremmest at uddanne folk. Så vi minder dem om,
hvad der foregik her.
Hvorfor de her steder ikke kan fortsætte med at eksistere.
Stigmatisering for at være anderledes skal forsvinde.
Amen til det.
Hvorfor tror du, at stedet er hjemsøgt?
Mange af dem, der er her, har ingen andre steder at tage hen.
PATIENTERNES KUNSTVÆRKER
Det her var det sted, hvor de følte sig hjemme.
FAR KVÆLER SHAWN
Jeg tror, at mange af deres ånder er her,
fordi det er her, de hører til.
Andre ved nok bare ikke, hvor de ellers skal gå hen.
Det lyder skræmmende.
Det er skræmmende.
Har du selv haft paranormale oplevelser her?
-Absolut. -Lyset flimrede lige.
Det så jeg. Det er helt sikkert.
Jeg så det også, jeg lod bare, som om jeg ikke gjorde.
Den slags sker ret ofte.
Lyset... I vil se skyggefigurer gå ind i forskellige rum.
Jeg er blevet rørt og klemt om mine skuldre,
når der ikke er andre i rummet.
-Gik lyset lige ud igen? -Ja.
-Jeg føler, at vi ikke er alene. -Det er kun begyndelsen.
Fantastisk.
Vi har lukket det hele ned til jer.
Det er 100 procent jeres at udforske,
og jeg sætter pris på, at I er her.
-Ja, tak. -Ingen årsag. Tak.
-Vil du være til stede? -Nej.
Jeg grinede.
Girl...
Jeg er nervøs,
men jeg er også meget interesseret i stedets historie.
Lægerne, hvad var deres intentioner?
Var de vanvittige?
Det lød som et menneskeskrig.
Du godeste.
-Det kom derindefra. -Nogen herinde.
Lad os lige tjekke.
Nej, der er ikke nogen.
Jeg begynder at tro, at det måske slet ikke var et okay sted.
Rebecca gav os nogle ringbind.
Vi tager en selvguidet rundtur for at se på hotspots,
og vi har stedet helt for os selv.
Girl...
DR. WALTER FREEMAN LOBOTOMISTEN
De gik ind gennem øjenhulen
eller gennem næsen med en issyl.
Så kørte de som en vinduesvisker i frontallappen.
De troede, at personlighed sad der.
De var jo vanvittige.
De eksperimenterede med folk.
Nu går vi hen til lobotomiopvågningsrummet.
"Skygger og kropsløse stemmer følger alle, der går i dette område."
Jeg er allerede skræmt.
-Er du sikker på, at du vil det her? -Nej.
Jeg har på fornemmelsen, at Freedia tænker:
"Hvad fanden har Kesha rodet mig ind i?"
Under stueetagen.
Åh, nej.
Jeg er slet ikke begejstret lige nu.
Er du klar?
OPVÅGNINGSAFDELING FOR PATIENTER MED DET HVIDE SNIT
-Det er kæmpestort hernede. -Det er enormt.
Så mange mennesker må have fået foretaget lobotomier.
Her er virkelig en sindssyg energi.
Som en smerte.
Unødvendig smerte.
Uden grund.
Hvad er alt det her?
Noget virkelig klamt, Jeg tør ikke kigge.
Girl...
Det er virkelig klamt.
Men jeg føler en forbindelse. De oplevede noget slemt her.
Man kan mærke mørket og føle smerten og lidelsen.
Fortvivlelse er den følelse, jeg får hernede.
Og jeg får hovedpine.
Jeg har ligesom ondt i hovedet.
Jeg følte mig hjælpeløst bedrøvet.
Jeg havde smerter og misforstået energi, der bare...
Det føltes bare så trist.
Lad os bare komme væk herfra.
Hvad var det?
Jeg hørte også noget.
GENAFSPILNING
-Jeg hørte lige fodtrin. Hallo? -Hvad fanden?
Pokkers også!
-Hej? -Jeg går ikke den vej.
Skal vi gå op?
Hvorfor skal jeg gå bag dig?
Vi hørte fodtrin og et højt brag heroppe et sted.
Så vi går ovenpå, vi går denne vej.
Normalt er steder med børn vildest.
Som om ånderne sover.
Men ikke her.
FJERDE SAL
Hallo?
Hvad var det?
Det var fodtrin.
Dette sted er langt ude!
Er her nogen?
Du har skræmt mig, girl.
Jeg føler mig bare meget nervøs.
Du ved? Jeg er nødt til at passe på mig selv.
-Jeg føler mig bare nervøs. -Helt sikkert.
-Jeg ser mig konstant over skulderen. -Også mig.
Bare det bliver ved med at være så aktivt.
Jeg prøver bare virkelig ikke at manifestere noget voldeligt.
Jeg ønsker ikke at blive kvalt eller rørt ved.
Det her er fjerde sal,
og det er åbenbart det mest aktive og mest skræmmende sted.
"Ånder vil håne bevægelser og efterligne stemmer,
og der er en krybende, aggressiv ånd,
som kravler på gulvet og op ad væggene."
Girl...
Her er min holdning.
Jeg føler, at samfundet er indrettet, så man skal føle sig sindssyg,
og så bliver man straffet for sine følelser
over den måde, som samfundet er indrettet på.
Følelser er ikke skøre, og det er sundt at udtrykke dem.
Så jeg begynder at blive vred.
Vi er alle sammen lidt skøre.
Hvis man ikke er lidt skør, er man enten en løgner, eller man er død.
Jeg er vred.
Jeg ved ikke, hvad det gør ved denne spøgelsesjagt, men jeg er sur.
Okay. Over til hospitalsbygningen.
Det var her, den barbariske tortur blev udført.
Så som lobotomier, chokterapi og sterilisering.
"Der er observeret et krybende væsen på loftet
med sorte tentakelagtige skygger."
"Og slangeagtige lyde."
Det er virkelig skummelt.
Jeg har bare på fornemmelsen, at det bliver mere uhyggeligt.
Vi har en masse i vente, som kan blive virkelig slemt.
2 00:13:59.600 -- 00:14:04.560 align:middle line:90% position:50% HOSPITALSAFDELINGEN
Jeg føler, at her er fyldt med en masse traumer.
Her gav de folk det hvide snit.
Wow.
Hallo?
Det her sted kan give dårlige nerver.
Hvad fanden gemmer de på loftet?
Jeg ved det ikke.
Girl...
Du godeste!
HOSPITALSAFDELINGEN LOFTET
Jeg har kuldegysninger over hele kroppen.
Uhyggeligt.
Hele stedet har en underlig fornemmelse.
Især denne bygning giver mig kvalme.
-Ja. -Hvad var det?
Du hørte det.
-...kvalme. -Ja.
GENAFSPILNING
-Et eller andet sted lige her. -Her. Det var højt.
Jeg føler ikke, at vi er alene. Det er det, jeg føler.
Ja...
Jeg er klar til at komme væk.
Det var vanvittigt.
Jeg har bare på fornemmelsen, at det bliver rigtig underligt nu.
Åh nej.
Jeg kan ikke lide det om natten.
Vi har været her hele dagen. Vi ved, at der er aktivitet.
Jeg vil dokumentere, hvad der sker her,
når her ikke er nogen.
Bag lukkede døre, midt om natten.
Skat, lad os skynde os og få denne lille enhed sat op.
Så nu vil vi sætte forskellige eksperimenter op.
Forskellige ting, der kan registrere aktivitet.
Jeg lader den stå her hele natten.
I kan sætte ord på.
Det her er en udløser.
Og hvis noget kommer tæt på,
skal den ringe.
Du sagde: "Gå nu ikke amok." Hvad betyder det?
Det er sikkert fint.
Hvis nogen går forbi her, vil vi se fodspor.
Den her skal opfange fodtrin.
Jeg finder Kesha og kommer ud herfra.
Jeg vil ikke være adskilt.
Kælling...
Okay, det er slutningen af dag et.
Vi har lige sat alle eksperimenterne op.
Vi er færdige for i aften.
I morgen ser vi på eksperimenterne.
Jeg er så nysgerrig.
Jeg var klar til at komme væk derfra.
Nu sidder du i bilen på vej væk.
-Ja, lad os få en martini. -Ja.
Tak, undskyld!
Jeg har ikke nogen venner, når showet er slut.
DAG 2
Jeg er mærkeligt nok så klar. Det her sted har det hele.
-Jeg vil have det overstået. -Måske er det den følelse.
Ja.
Nu skal vi se, hvordan alle eksperimenterne er gået.
Vi har ikke set på dem.
Men inden vi gør det,
skal du se de billeder, jeg så på i går aftes.
Du godeste!
To billeder af dig, som blev lidt mærkelige.
Du godeste!
Vent lige...
Det ligner, at der er et hul i mit hoved!
Som en hvid cirkel, og så en prik i cirklen.
Og jeg blev fotograferet samme sted.
-Har dit en prik? -Nej.
Hvad betyder det?
Det var helt sikkert uhyggeligt, at den sorte prik var over hovedet,
når det var taget på en lobotomiafdeling.
Det var helt sikkert, du ved... Det skræmte os begge to.
Hvad betyder det?
Måske en ånd, der vil kommunikere eller knytte sig til dig.
Okay.
Jeg føler, at jeg ville ende her, så det er mine folk.
Hvad vil du fortælle mig?
Jeg ved ikke, om jeg skal være sådan: "Fedt, jeg har den her ting med mig."
Eller om det er: "Du har en tilknytning, kælling."
Måske er det positivt, men det er virkelig sært.
Den er på mit hoved,
og det var der, jeg begyndte at få slemme smerter.
Du godeste, det skal du se.
Den her video er vild.
-Havde vi aktivitet? -Det havde vi i hvert fald.
Hold øje med skyggefiguren. Så kommer der et brag.
HOSPITALSAFDELINGEN
Åh wow.
Jeg viser dig det en gang til. Der er skyggen.
Som om noget løb hurtigt, og så hører man et brag.
Det er uhyggeligt.
Jeg vil gerne have historien. Jeg er klar til kommunikation.
Jeg vil hjælpe med at fortælle, hvem og hvad det er.
Fortælle deres historie.
Lad os gå, så vi kan fortælle historier.
-Så er det nu! -Så er det nu!
Jeg er spændt!
Det er jeg ikke!
HOSPITALSAFDELING
Den her bygning skræmmer mig mest,
bare fordi det var her, indgrebene blev foretaget.
Det var her, vi hørte bankelyde og sådan noget.
Okay.
-Er du klar? -Det tror jeg.
Min mave er urolig.
Jeg ved, at du hørte det der.
Hallo?
Det kan jeg ikke lide. Lad os gå videre.
Du godeste.
Jeg efterlod vores søger lige der, og nu er den der.
Jeg efterlod den lige der.
Hvordan er den endt helt herovre?
Det er et godt spørgsmål.
Hvorfor følte jeg, at noget rørte mig på skulderen lige før?
Lige nu?
Det føltes, som om det rørte min højre skulder.
Jeg er blevet berørt på skuldrene...
Og der var ikke andre i lokalet.
Hallo?
Jeg hørte en knurrelyd.
Hvor kom det fra?
Lad os komme væk.
Ja, lad os komme ud.
Det var, som om nogen tørrede hånden af på min skulder
og det skræmte mig.
Jeg vendte mig om, og der var ingen bag mig.
Hvis noget eller nogen vil kommunikere med os...
så kan I bruge den her.
Er her nogen sammen med os?
Hvad fanden siger den?
Jeg kan ikke høre det.
Skal vi gå op på loftet?
Er der noget, vi kan gøre for at hjælpe dig?
-Jeg ved det ikke. -Jeg kan ikke høre det.
Jeg kan heller ikke høre det.
Hjælp.
-Jeg hørte hjælp. -Jeg hørte hjælp.
Du godeste.
Hjælp.
-Hvor skal vi hjælpe dig? -Hvordan kan vi hjælpe?
Hjælp os, så vi kan komme væk herfra.
Fik du foretaget en lobotomi?
Kan du sige vores navne?
Freedia.
Sagde den tingest lige mit navn?
-Det lød som Freedia. -Jeg ved det.
Kesha.
"Kesha." Jeg hørte det!
Nej! Jeg kan ikke lide det.
Jeg hørte det, jeg hørte dem sige Kesha.
Du godeste. Det er ikke sjovt.
Jeg hørte Freedia, men jeg ville ikke skræmme dig.
Men jeg hørte, at den sagde Kesha.
Åh wow.
Nu vil jeg vide mere.
Kesha vil fortsætte med at gå på spøgelsesjagt,
men jeg er selv klar til at gå igen.
Lad os tjekke babypudderet.
Vil du blive ved med disse eksperimenter?
Jeg tror, at vi har set nok eksperimenter.
2 00:23:45.680 -- 00:23:48.360 align:middle line:90% position:50% Fjerde sal. Her kommer vi.
FJERDE SAL
Det var her, vi hørte fodtrin.
Nu får vi vel se.
-Hvor vildt! -Hvad er det her?
Og det er overalt.
-Hvor vildt! -Du godeste!
Det ser ikke spor normalt ud.
Du godeste.
Det ligner, at det har sneet på hele gangen.
Jeg hældte kun så meget ud i aftes.
Nu er hele gangen her dækket af babypudder.
Jeg ved ikke, hvordan det kunne ske.
Det er som et smukt kunstværk.
Og grænsen mellem genialitet og vanvid er hårfin.
Det er umuligt.
Det store kunstværk kan være lavet af en,
som blev anbragt her, fordi ingen forstod vedkommende.
Jeg føler, at det kunne være en, jeg ville forstå.
En person, der elsker at tirre folk og lave en scene.
Det kan jeg godt lide.
Kan du se det der?
-Hvad er det? -Hvor vildt!
Der er to store fodaftryk.
Det er vanvittigt.
-Jeg har gåsehud over hele kroppen. -Så er vi to.
Girl... Det her giver mig myrekryb.
Jeg ved ikke, om det er et levn, eller om det er en intelligent ånd.
Babypudderet og fodaftrykkene
er det mest vanvittige, jeg har set med mine egne øjne i hele mit liv.
Det ligner, at nogen har skrevet på det her.
Eller de prøvede at tegne.
Kan du se, det ligner, at nogen ville tegne tal eller...
Kan du se de der kradsemærker?
Ja.
Jeg kan ikke forklare noget af det, og vi har Chip...
Det kan jeg heller ikke.
Lad os hente ham.
Det er helt utroligt.
Chip Coffey er en kendt clairvoyant, han har gjort det her i lang tid.
Jeg håber, at han kan hjælpe mig med at samle noget af puslespillet,
som ikke hænger sammen i mit hoved.
Jeg er meget nysgerrig på, hvad han får ud af dette sted.
Hej.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
Vi har meget at fortælle.
-Freedia. -Hej, vi er glade for at se dig.
-Jeg er også glad. Hvad foregår der? -En masse.
Jeg er helt paf.
Det er, som om der sker noget uforklarligt.
Vi vil gerne vide, hvad der sker.
Jeg er spændt på at se det.
-Hvor længe har du gjort det her? -I over 20 år.
Hvordan er processen normalt?
I viser vej, og jeg siger, hvad jeg mærker.
Okay.
For jeg vil tage dig med derop.
-Må jeg det? Så kom. -Tag mig med.
Stop et øjeblik.
En af dem kom ud af dette rum.
756, lad os huske det tal.
-Hvor er fodsporene? -De er lige her.
Du godeste!
Vent lige.
-Freedia, kan du se det? -Det kan jeg.
-Nu er der nye mærker her. -Der er nye mærker her.
For fanden da!
Du har været her sammen med mine venner...
Men jeg er den nye dreng i klassen.
Jeg ved, hvem der er her i ånden.
Og der er især én af jer, som jeg allerede har regnet ud.
Så legen er slut.
Og jeg vil afsløre dig.
-Jeg er bange. -Hvad taler han om?
Så vær forberedt.
Jeg vil fortælle folk, hvad du laver.
Her er et væsen, som mine åndelige guider kalder "vogteren".
Og vogteren forsøger at holde visse sjæle i dette rum.
Wow, det er skræmmende.
I kom med en god hensigt om at opklare det her,
og I vidste ikke at den gode hensigt
styrkede nogle af de ånder, der er i dette rum,
og gav dem håb om, at de kunne slippe væk fra vogteren.
Det er det, der foregår heroppe.
Så det, der sker her... Vogteren,
eller er det de andre ånder, der prøver...
At undslippe vogterens kløer.
Derfor er der slæbemærker.
De forsøge at følge med jer, fordi de kan mærke jeres godhed.
Op i røven med det.
De kan blive her, De skal ikke følge med mig.
Kan vi hjælpe disse mennesker med at komme ud herfra?
Hvis du finder ud af, hvordan du kommer af med vogteren.
Det vil jeg overlade til dig og Chip.
Jeg ved det ikke. Jeg vil gerne hjælpe, hvis jeg kan.
Der er mange måder at uddrive en ånd på.
Jeg kunne bede.
Jeg kan bede hårdt.
Jeg beder også hårdt, Jeg kan bede som få.
Jeg tror, det er en person, som har arbejdet her på et tidspunkt,
hvis opgave var at føre tilsyn med de mennesker, der boede her.
Lad os se, om de er her.
Du spørger.
Er vogteren her?
Du godeste!
På plads, for du må gå videre.
Skal jeg gå videre? Hvor skal jeg hen?
Skal jeg derind? Hvad mener du?
Ned ad gangen. Vis styrke, Kesha.
Du befrier nogle sjæle.
-Det gør jeg. -Det er vildt.
Okay, lad os komme i gang.
Vi må have en snak.
Er du klar, Freedia?
Spark røv!
Vogter?
-Vi er ikke bange for dig. -Girl...
Du er nødt til at give slip på de sjæle, der bliver holdt her.
Krybende vogter, lad disse mennesker gå fri.
Du er færdig med at holde andre mennesker her.
Du er færdig med at holde folks sjæle fanget her.
Lad dem komme videre.
De er fri nu. Du er fri nu.
Er det i orden?
Hvad fanden?
Utroligt, at den svarer tilbage til dig.
Freedia, vil du afslutte det her for altid?
Vi vil gerne takke dig for at lade disse ånder
og sjæle forlade dette sted.
Nu er din opgave overstået.
Disse sjæle og ånder er frie og kan blive befriet.
-Amen. -Amen.
Amen.
-Det føles bedre. -Det gør det faktisk.
Chip, du styrer.
Jeg er bare kommet for at hjælpe til.
Men det, I to lige har gjort på denne etage og i dette rum...
I har befriet nogle sjæle.
Det er guddommeligt. Det er et stort arbejde.
Jeg synes, det er fantastisk.
Jeg tror, der er flere sjæle, der skal sættes fri.
2 00:32:51.040 -- 00:32:53.160 align:middle line:65% position:50% -Skal vi denne vej? -Ja.
Sindssygt! Vis det!
Jeg har allerede hovedpine igen.
-Skal jeg gå alene? -Åh, hvorfor? Jeg skal nok.
Jeg kan virkelig ikke lide at være hernede.
Jeg har selv kvalme.
Jeg har den samme hovedpine som første gang.
Var det os?
Vi var ikke tæt nok på til at udløse den.
Ja, og det er, hvis der er noget på bakken.
Der er helt sikkert noget sammen med os her.
Er du fanget hernede?
Døde du hernede?
Hvis du ved, at vi er her med dig,
kan du så få lyset til at slukke og få den sorte boks til at larme?
Vildt nok.
Er det her dit hjem?
Trænger vi os på?
Nå, så lad os komme ud herfra.
Gode spørgsmål.
Den siger, vi trænger os på. Ja, vi trænger os på.
Og det her er deres hjem?
Hvis du ser det som dit hjem, og du ikke er fanget,
og du kan lide at være her, så er det fint nok.
Skal vi lade dig være i fred?
Vær sød at sige ja.
Ja!
Den er enig med mig!
Lad os komme væk herfra.
Vil du ikke fortælle os noget?
Den har lige fortalt os det...
-"Ud. Lad os være." -Hvad mere vil du have?
Men den er intelligent.
-Den er intelligent. -Ja, den er intelligent.
Den svarer på alt det, vi spørger den om.
Farvel!
Vi ses!
Okay, den kan godt lide, når jeg taler.
Lad os komme væk herfra.
Vi skrider nu.
Girl, hvor skal vi hen nu?
-Hospitalsafdelingen. -Fandens også.
Når vi kommer derover,
i stedet for at jeg siger det,
vil jeg gerne have jer to til at fortælle mig, hvad der er der.
Chip, jeg ved ikke rigtig.
Du vil vide det, Kesha.
Stol på dig selv.
-Det var her, jeg blev berørt. -Klamt.
Det skulle være en slags krybende væsen eller sådan noget.
Den har blæksprutteagtige tentakler.
-Har du set dem før? -Åh ja.
-Der er åbenbart sådan en på loftet. -Herligt.
Det er en følelsesmæssig rutsjebane.
Fjerde sal er så anderledes end kælderen,
og helt anderledes end hospitalsafdelingen.
Hvert sted har sin egen intelligente, interaktive energi.
-Du godeste. -Girl...
Uhyggeligt.
Okay, hvor skal vi hen?
Vi snitter den kælling til blæksprutteringe.
Det var her, de foretog lobotomier.
Det var også her, jeg blev berørt.
FLASHBACK
Hvorfor føltes det, som om noget rørte mig på skulderen?
Det var her, vi så skyggefiguren, der bankede.
Ja, skat.
FLASHBACK
Jeg opfatter ikke noget særligt interaktivt lige nu herinde.
Det kommer og går hurtigt nogle gange.
-Ja. -100 procent.
Det er godt. Jeg vil ikke røres ved igen.
Der er også loftet, som er en helt anden sag.
Okay.
Vi tager SLS-kameraet med op på loftet,
og ser, om vi kan se noget.
Åh nej.
HOSPITALSAFDELINGEN LOFTET
Nej, for fanden.
Jeg kan ikke lide det her sted.
Kan du mærke noget, eller opfanger du noget i rummet?
De ved, at vi er her.
Fandens også.
Lad os gå videre til næste trin.
Træd ind i din kraft.
-Du er en paranormal efterforsker. -Det er jeg.
Vis styrke.
Okay, jeg kan godt.
Er der nogen her, er der nogen heroppe?
Du viser dine muskler, barn!
Er der et krybende væsen her?
Jeg kan se dig, hvis du viser dig.
Fantastisk.
Hvis der er noget heroppe, der kryber rundt,
så vil vi gerne se dig.
Jeg ser noget på gulvet.
-Bom! -Du godeste!
-Lige ved siden af kameramanden. -Glem det.
-Hvad? -Er du okay?
Er du okay? Hvad?
Noget kravlede ned ad min skjorte.
-Hold kæft, virkelig? -Vis det!
Hvad fanden?
-Forsigtig. -Pas på.
-For fanden da! -Du godeste!
-Her, tag den. -Du godeste!
Du har kradsemærker på ryggen.
Du godeste, det har du.
-Hvor vildt! -Hvad har du lavet?
Åh wow.
Se det her. Er du okay?
Det er på tide at komme ud fra hospitalsafdelingen.
Det er paranormalt.
Vi kan ikke forklare det, men der skete noget.
Ja. Lad os tale om det udenfor.
Du vinder, bygning. Vi er gået.
Lad os komme væk herfra.
Det var uhyggeligt.
Hvad der end er oppe på loftet,
angriber det fysisk mit hold og det er der, jeg trækker grænsen.
Vi er færdige for i aften.
Ræk hånden op.
-Det er vievand. -Her.
Korsets tegn.
Freedia, du kom her og var fuldstændig skeptisk.
Jeg tror helt sikkert på det nu, og jeg er bare... Jeg ved det ikke.
Jeg er glad for, at Chip har renset os med vievand,
for jeg vil ikke tage noget med hjem.
Jeg vil hjem alene.
Okay. Hvad er din konklusion, Chip?
Jeg har længe ønsket at besøge dette sted.
Og fra et paranormalt perspektiv skuffede det bestemt ikke.
Det her sted var kendt for at være ret forfærdeligt.
Og det leverede varen.
-Føltes det dæmonisk for dig? -Nej. Det gjorde det ikke.
Jeg tror, det var noget grimt,
men ikke noget ikke-menneskeligt.
Men for en sikkerheds skyld efterlader vi det her.
Så vi bør være i sikkerhed.
Okay.
Jeg siger også farvel for altid til det her sted.
Jeg kommer ikke tilbage.
-Lad os smutte. -Af sted.
EFTER DE FORLOD PSYKIATRIHOSPITALET,
IDENTIFICEREDE HOLDET PARANORMALE BEVISER,
SOM VAR BLEVET OVERSET.
HER ER, HVAD DE FANDT.
Kan du se, det ligner, at nogen ville tegne tal eller...
756, lad os huske det tal.
BEVIS
OM 756 BLEV SKREVET AF EN PATIENT ELLER VOGTEREN,
VILLE NOGET OVERNATURLIGT KOMMUNIKERE.
Når det gælder Trans-Allegheny,
et sted, hvor folk blev tortureret,
og til sidst slået ihjel bare for at findes...
kan man desværre ikke spole tilbage og genindspille historien.
Jeg tror, at de afskyelige handlinger udløste stærke og uhyggelige kræfter,
som ikke er af denne verden.
Selv om vi ikke kan fjerne den smerte og de traumer,
som sidder i Trans-Alleghenys mure,
kan rædslerne her føre til forandringer.
Samfundets mest sårbare sjæle har brug for et sted,
hvor de kan føle sig set, hørt og hyldet.
Og jeg håber, at det var det, vi gav ånderne her.
Jeg ønsker, at alle de utilpassede, i fortiden, nutiden og fremtiden,
i dette og det næste liv, de skal vide, de fortjener bedre.
At vores forskelligheder og excentriciteter ikke gør os skøre.
De gør os smukke.
Hermed slut fra psykiatrihospitalet Trans-Allegheny.
Lad os se at komme væk.
Sømmet i bund, girl.
Girl...
Tekster af: Peter Koefoed plint.com