Irlanda de Nord, 1974.
Decenii de tulburări civile au escaladat în conflicte armate.
BELFAST
Traducerea și adaptarea: LionKing09 - playSUBS Team
Acum vin.
Acum, băieți.
Copiii naibii.
Lasă-l în pace, Patrick.
Asta ne mai lipsea.
Cere-ți scuze fratelui tău.
Deja ați întârziat.
Mai repede!
Plecați de-acolo!
Mișcați-vă!
Urcă-n mașină!
- Pornește naibii. - Pleacă!
Iisuse, mai încet!
În the Land of Saints and Sinners
- Ești un bandit, Finbar. - De ce, Vinny?
M-am prins de șmecheria ta.
Nu le pot nimeri dacă nu le văd, mută-le în vârful acoperișului.
Nu te-aud din cauza vântului.
Cum să nu.
Dacă sugerezi că trișez, dle polițist O'Shea, te înșeli.
La un pariu trebuie corectitudine.
Pălăvrăgești despre corectitudine toată ziua sau ai de gând să tragi
și să pierzi, ca de obicei?
Fir-ar tu să fii.
- Trage azi. - Nemernic viclean.
- Mulțam'. - M-ai făcut pe față, ticălosule.
Și ce faci azi? În afară să-ți hrănești pisica
și să contemplezi la rațiunea dintre Gulliver și pitici?
Am terminat Călătoriile lui Gulliver și-am trecut la dl Dostoyevsky,
scriitorul rus.
N-am nicio treabă cu el, Agatha Christie e mai pe placul meu.
- Unde mergem? - Am niște treburi oficiale.
Doamna Bailey mi-a spus...
că indicatorul cu "Bun Venit" în oraș a dispărut.
O să vezi ce-i munca adevărată.
E un pic de mizerie aici.
- Maro. - Vișiniu.
- Vișiniu? - Da, vișiniu.
Vreun nebun teribilist o fi pierdut controlul volanului.
- Sau un șofer beat. - Sau un nebun.
O să cauți un nebun prin oraș acum?
Aș găsi unul până la prânz.
Te simt că ești în spatele meu.
Rita, n-am nicio îndoială
că Adam ar fi dat-o la schimb pe Eva pentru tine,
dacă-ar fi văzut locul ăsta.
- E bine să ai un hobby. - Ce faci cu ele?
Decorațiuni pentru masă.
Știai dacă mi-ai fi acceptat vreodată invitația la cină.
Cum se simte Brendan?
E din ce în ce mai rău.
La cât de frumoasă ești, e normal să vrea să mai rămână aici.
Șase morți în urma exploziei, inclusiv trei copii.
Se crede că IRA-ul e responsabil, deși n-au confirmat încă.
Cine are informații despre atac este încurajat să vorbească...
Vă rog să faceți puțină liniște.
Cuvintele sunt de prisos pentru următoarea persoană.
A făcut mai multe pentru orașul ăsta decât merităm. Un om talentat.
De fapt, dacă-l încurajăm, poate o să ne încânte astă-seară.
Bart McGinnis, ne onorezi c-un cântec?
La ce s-aud un bătrân bețiv și drogat? Se scutură carnea pe mine.
Bun, hai afară.
Nu mai bine mă împuști aici? Să nu-mi mai obosesc picioarele.
Nu te opri, ia-o la stânga.
E bine aici.
Doi pași în dreapta ta.
Începe să sapi.
Unde suntem?
Dacă e să-mi petrec veșnicia aici, mi-aș dori să știu unde sunt.
În Donegal.
Ești în Donegal, aproape de marginea țării.
"Comitatul Uitat", pare locul potrivit.
- Așa-ți câștigi existența? - E destul de-adânc. Ieși afară.
În genunchi.
Iisuse.
Câți copaci...
Ai fost ocupat.
În genunchi.
Mâinile la ceafă.
Ai un minut, poți să spui ce vrei.
Poți să te milogești, dar n-o să se schimbe nimic.
Nu e necesar. Știam c-o să vină ziua asta.
A durat mai mult decât credeam.
A fost cu mult timp în urmă.
Aveam un temperament violent când am fost tânăr.
Am omorât și eu câțiva oameni.
Știam că nu-i cale de întoarcere...
după ce făcusem.
Dar m-am decis într-o zi ca ce rămăsese din sufletul meu veștejit...
să nu fie irosit.
Cumva...
am înlăturat norul ăla negru și-am devenit un membru al comunității.
Am făcut tot ce-am putut pentru semenii mei.
Dar aici se sfârșește pentru cei ca noi.
Într-o mlaștină bătută de vânt.
Încearcă să faci bine, înainte s-ajungi și tu aici.
Timpul este limitat.
Zilele mele sunt numărate...
Înaintează, tinere. Și curmă-mi suferința...
- Ai vreo problemă, Kev? - Nu.
Ești gay, Robert?
- Muzica ta sugerează că ești. - Ești prost, Kev?
Ghetele tale sugerează că ești.
Nu vreau să mă gândesc ce dezordine ai lăsat acolo.
Ai un Moody Blues 45 excelent aici.
O să-l împrumut.
"Indulgența îi bagă pe cei slabi în mormânt înainte de vreme."
Cine-a zis asta? Yeats?
Mama mea.
- Cine-i acolo? - Doar eu, dnă McCoy.
Finbar, ce mai faci? Mi-a spus Robbie că vii,
așa că ți-am gătit prăjiturele tale preferate.
- Cu cireșe, nu? - Credeam că-ți plac cu stafide...
Așa e, mă cunoști mai bine decât mă cunosc eu însumi.
Așa credeam și eu.
- Să-ți pun la pachet? - Da.
Niciodată nu mă refuzi.
Neața', frumoșilor. Sunt fierbinți?
- Stai, fii manierat. - Aici era.
Cea mai rapidă mână din Vest.
- Se vede că-i din Dublin. - Așa sunt tinerii în ziua de azi.
Intră. Bună.
- Mulțumesc. - O nouă achiziție?
Am luat-o drept plată de la clanul O'Reilly.
A fost pictat de un mexican.
E foarte în vogă în America, se pare. Valorează mai mult decât mi se datora.
Păcat că n-o poți vinde înapoi la proprietarul de drept.
Da, să fii pregătit. Am o treabă pentru tine peste o săptămână.
Dă-i-o lui.
Treaba, dă-i-o lui. Pe toate.
M-am gândit mult în ultima vreme...
Am făcut foarte multe alegeri greșite în viață de când a murit Margaret.
Adică... însemn mai mult de-atât. Aș vrea să vadă și lumea asta.
Așadar... ce vrei cu atâta nerăbdare să arăți lumii?
Doar la asta te pricepi.
Aș putea planta o grădină.
- O grădină? - Da.
Vrei să pleci și să mă lași cu tâmpitul ăla?
Mulțumesc.
Îți va fi dor de mine?
Da, ca de-o durere de cap.
- Semințe vrei? - Da, semințe.
- N-ai mai cumpărat semințe. - Nu, până acum.
- Sigur semințe vrei? - Da, ai sau n-ai?
Bine.
Am...
fasole, varză, morcovi și încă câteva plante.
Mă gândeam să-mi fac propria grădină.
Niște legume, poate puțin orez auriu.
Ca cel galben din grădina ta.
Orezul auriu e o plantă, Finbar.
Habar n-aveam, m-ai putea învăța.
- Îți place? - Nu știu ce-mi place mai mult,
mâncarea sau compania.
Soția ta era o bucătăreasă bună? Margaret o chema, așa-i?
- Finbar, scuze. N-am vrut... - Stai liniștită.
Doar c-a trecut mult timp de când i-am auzit numele.
Margaret.
Mereu experimenta lucruri noi.
A făcut un tort, acum mult timp...
A pus mere și nuci.
A presărat puțină scorțișoară. Nu mai gustasem așa ceva.
- Pare delicios. - Doamne, nu. Era groaznic.
Cum spuneam, nu mai gustasem așa ceva.
Din fericire, nici n-am mai gustat.
S-a întâmplat în Dublin?
Da, sigur.
Am trecut pe lângă librăria unde muncea zilnic.
În drum spre fabrică. Doamne, cât iubea cărțile alea.
- M-a întristat. - Mi-aș fi dorit s-o cunosc.
Era prea bună pentru mine. La fel ca tine.
Mă întorc imediat.
Ce faci, Moya?
Când pui momeală, ai grijă să nu-ți intre acul în palmă.
Uite, folosește asta.
Așa. Continuă.
Ce încerci să prinzi? Peștișorul de aur?
- Să-l duci acasă să-l numești "Auriul". - Peștilor nu le pasă de oameni.
Răposatul meu tată obișnuia să spună să nu-ți pese de cui nu-i pasă de tine.
- Mi se pare corect. - M-au pus să prind un pește pentru cină.
S-a prins.
Dă drumul la ață.
Nu!
Nu-i nimic. Moya!
Te afli aici.
Bună.
Bună, Sinead.
Finbar, sunt surprinsă să te văd aici într-o seară aglomerată.
- Catherine. - Finbar. E morocănos astă-seară.
- Bătrânul ăsta? Niciodată. - Da, numai în seara mea liberă.
O bere pentru morocănos și-un spumant de pere pentru biata lui soție.
Și-un whisky Black Bush pentru mine, te rog.
Fluturi banii în văzul lumii? Habar n-am cum trăiești din vânzarea de cărți.
Cât timp continui să te storc de bani, mă descurc.
- Ai avut noroc cu șoferul nesăbuit? - Nu, deloc.
N-au fost câteva zile productive, dar o să-l prind eu.
Sunt sigur de asta.
Apă, te rog.
- Ai cântat frumos. - Mulțumesc, prietene.
Cântecul e deodată cu munții, dar e la locul lui.
- Se spune zicala asta aici? - Pentru noi e un spectacol.
Desigur.
- Mulțumesc. - Ce te-aduce pe-aici?
Acum mult timp un irlandez a vizitat satul meu.
A cântat cel mai frumos cântec pe care l-am auzit vreodată.
A plecat înainte să-l învăț, așa c-a trebuit să vin.
Nu ți-e dor de casa ta?
Nu mi-e dor de lupte și de sânge.
Am văzut-o pe Moya ta la pod, voia să prindă pește pentru cină.
Așa e Moya, se descurcă singură.
Ne vedem foarte rar, dacă lucrez aici atâtea ore.
- Să nu fi foarte dură cu ea. - De ce?
Cutia de prânz a căzut în râu.
- Poftim? - E vina mea, i-am distras atenția.
Mulțumesc că m-ai anunțat.
- Mă calci pe picioare. - N-am dansat de ani de zile.
Cunosc privirea aia.
Ce pui la cale? Doar nu fugi din cauza cutiei?
Moya, i-am pus mamei tale c-a fost vina mea.
O să-i lipsești când se întoarce acasă.
Și tu te gândești să fugi.
Ești curajoasă, Moya. Caii urăsc întunericul.
Se tem de viziunile de iepuri. Și de iepuri.
Cel mai bine e să fugi pe timp de zi.
Să nu dai peste ceva neașteptat.
Dar depinde de tine, tu ești șefa.
- Încă locuiți în rulotă? - Da.
Mama crede că nu va fi gata casa niciodată.
- Poți pleca acum. - Ce?
Poți pleca.
Nu, un domn conduce fata întotdeauna până la ușă.
Sunt bine!
Moya, ce naiba? Unde-ai fost? Mor de foame.
El cine e?
- Un domn. - La fel ca unchiul tău Curtis?
- Nu ești unchiul meu. - Ai grijă cum vorbești, ai înțeles?
Femeile astea, nu? Niște coșmare.
Pribeagul s-a întors din călătorie.
- Era și timpul. - Am venit cât de repede am putut.
- Ce dracu'? Mere? - Nu știu, asta mi-a dat.
Ești plecat de trei ore și te-ai întors cu mere, ai vreo problemă?
- Taci naibii din gură! - Cum poate fi ăsta fratele tău?
- Nu semănați deloc. - Nu-i treaba ta.
- Ce-ai făcut atâta timp? - Am așteptat-o pe Moya la rulotă.
N-ai ce sta tu acolo.
Iei doar ce avem nevoie și te întorci aici, înțelegi?
Cioc, cioc.
Doamne, Finbar. Mulțumesc.
- Vezi că-i grea. - Bei o ceașcă de ceai?
Nu, mulțumesc.
Ce faci, Moya?
- Ce-ai acolo? - Nimic.
- Sau s-o întreb pe mama ta. - Nu, te rog. Nu-i spune nimic.
Arată-mi.
Haide, arată-mi.
De unde-l ai?
- Unchiul tău ți l-a dat? - Nu-i unchiul meu.
De ce ți l-a dat?
Are de-a face cu vânătăile astea?
Moya.
S-a întâmplat ceva și nu vrei să-mi spui?
Da?
Moya!
Domnul s-a întors.
Neața', Sinead. Neața', Moya.
Sper că nu vrei s-o cucerești pe Sinead. E cam tânără pentru tine.
Taci din gură, Curtis. Nu-l băga în seamă, e un nemernic.
Nu pot să discut cu localnicii?
Noi doi suntem împreună.
Nu-i așa, dragă?
Așa mai merge.
- Aseară am adormit flămânzi. - Ia-le și pleacă.
- Îți mai aduc diseară după lucru. - Iar pleci și mă lași singur.
Am nevoie de companie.
Las-o naibii. Ne vedem acolo, prințesă.
- Un prieten vechi? - Poți să-ți alegi prietenii,
dar nu și cumnații nenorociți.
Fratele meu s-a măritat cu sora lui, după care a fost ucis.
Abia aștept să scap de el.
Credeam că lași slujba asta în urmă.
Pune-l pe tâmpitul de Kevin. Plătesc eu.
Gândești înțelept? Un localnic?
- Să-ți bată băieții în uniformă la ușă? - Clanul lui nu se trage de-aici.
- A venit aici, iar numele Curtis... - Nu-mi pasă! Nu la noi în prag.
În plus, poate face parte din IRA.
Nu mai scapi toată viața de ei.
Îl lăsăm s-o rănească în continuare?
- Nici nu știi ce-a făcut. - Știu, se vede în ochii ei.
Și așa o amenință să tacă. E doar un copil, Robert!
Toarnă-l la poliție prin apel anonim.
Nu le-ar spune ce-a făcut. A băgat frica-n ea.
Și nu s-ar opri, i-ar rănii pe alții.
Robert, știu ce-am spus despre crime, dar acum e diferit.
Nu vreau să fiu implicat, Finbar.
Șterge-mă de pe listă.
Ți-ai scos pantofii la plimbare?
- Acum poți să vorbești? - După ce termin de ascultat.
- Merg la Sinead, te duc și pe tine. - Bine.
- Așadar, ești în vacanță? - În vacanță? Nu.
Dacă era așa eram pe plajă în Mallorca, dar nu, sunt într-un loc uitat de lume.
Sunt țigări în torpedou, servește-te. Chibriturile sunt pe podea.
Parcă nu-i același drum la întoarcere.
Pentru că uriașii au făcut dealurile astea.
Așa am citit.
Odată, ținutul era condus de Fomorieni.
Erau zei marinari.
Au pus stăpânire pe ținut și-au mâncat copiii, se spune.
- Eu folosesc dealurile doar pentru vânat. - Ești vânător?
Dacă luăm în calcul conservele de fasole și iepurii,
da, sunt un mare vânător.
- Ce armă folosești? - O armă cu țeava netedă.
Teddy Roosevelt a numit-o "cea mai bună armă făcută vreodată".
Vrei s-o vezi?
Am avut un Remington 17 înainte.
Nu era așa puternică. Cea mai bună calitate.
E frumoasă, așa-i? Vrei s-o ții?
Iisuse!
Fir-ar!
- Ce ți-am făcut eu vreodată? - Ai lovit-o pe Moya, nemernicule.
Doamne. O să plec. N-o să mă mai vezi vreodată.
Iisuse Hristoase...
Ești terminat, idiotule!
Ce rapid mai era.
De ce-avea cuțit cu el? E la modă printre tineri?
Nu știu, nu mă consider mai tânăr ca tine, să fiu sincer.
- Ce cauți aici? - Robert m-a rugat să te ajut.
- Așa a făcut? - Da.
Cu asta...
Îmi place Bingo.
Se ține o rundă la Wright's diseară, îmi vei plăti masa.
Și o bere, două.
Iisuse, acum înțeleg de ce se plâng atât.
Aveam pe unul ce-și săpa groapa.
Dar știa că de îndată ce se oprește, s-a terminat.
Sfârșitul drumului.
Așa că nu s-a oprit.
Cred c-a săpat vreo trei metri, să fi văzut grămezile.
Mai avea puțin și-ajungea prin Fiji pe undeva.
- M-am omorât cu râsul. - Totul e o glumă pentru tine, nu?
În domeniul ăsta de lucru.
Cum obișnuia tata să spună:
"Fă ceea ce iubești."
Următorul număr: 53.
Pentru tine, Finbar.
- Îți sunt datoare de ieri. - Doamne, nu-i nevoie.
- Nu-mi dai mie una? - Nu ești de pază, Kevin?
E o femeie dură.
Îmi amintește de una pe care am lăsat-o în pădure recent.
- O femeie? - Da.
Nu se aseamănă cu bărbații.
Nu crezi? Ele mor cu demnitate.
- Doamne. - Ce, niciodată...
Nu, sunt destui bărbați nemiloși în lumea asta.
Și ea era nemiloasă, de n-o puteai privi.
- Da m-a liniștit plânsul ei. - Bingo!
- Fir-ar! - Ai probleme cu capul, nu?
Cine vorbește. Mai fac și eu câte-un ban.
Dar la numărul tău de cadavre, e nebunie direct.
Ascultă-mă, rahat mic.
Ucisul nu-i o glumă pentru mine, și m-am retras de tot.
Dar dacă te mai prind că râzi de plânsul unui om pe moarte...
te snopesc cu mâinile mele.
Câți oameni ai omorât în total?
Curtis, hai odată.
Conan devine agitat.
Când l-au omorât pe tata, Curtis juca rugby cu băieții.
Nu juca rău deloc, tâmpitul.
Nu uit niciodată cum am mers după el și i-am spus.
Stătea, mă privea și nu înțelegea.
El a crescut în Belfast, iar eu în sud cu mama.
I s-a dat lumea peste cap.
Și i-am promis c-o să am grijă de el întotdeauna.
Conan spune să plecăm.
- Să pornim spre Franța. - Nu fără fratele meu.
Probabil stă la bar și bea, știi tu cum e el.
Dacă n-a reușit să se facă invizibil, sigur n-a petrecut noaptea la bar!
Așa idioată mă crezi?
- Nu plecăm nicăieri fără Curtis. - El ne-a lăsat, o fi în drum spre casă.
Nu, știe că-i mort dacă se întoarce. Toți suntem.
Da, știu.
"Curtis John și Dorian McCann." Pentru voi avem problemele astea.
Știam c-o veți da în bară.
- Dar i-am mierlit pe nemernici, nu? - Dar copiii? Victime colaterale?
Știi că n-aveam cum prezice asta.
V-a recunoscut lumea. Pe mine și Seamus nu.
- Ne-au văzut doar fugind din spate. - Și eu am văzut-o din spate aseară.
Ce dracu'! Doar calmam atmosfera.
Unde pleci?
Merg să-l găsesc pe fraierul care trebuia doar să stea ascuns.
S-a descurcat de minune. E treaba voastră dacă plecați.
Dar nu vă așteptați la o paradă când ajungeți în Belfast.
Curtis!
- Doamne! De ce-ai ieșit afară? - A spus ieri Curtis unde pleacă?
Nu l-am văzut ieri.
- Lipsește? - Slavă Domnului.
Nu trebuia să vă las înapoi în viața mea. Împachetați-vă lucrurile și plecați.
Nu îndrăzni să-mi vorbești așa. Să nu-ți smulg limba din gură!
Poate că l-a prins poliția. Or fi pe urmele voastre acum.
Mamă!
Lupt pentru o Irlandă liberă. Te include și pe tine, curvă!
Vreau să văd puțin respect. Ce ți-a spus?
Mamă!
Nu mi-a zis nimic, dar nu-s proastă. Citesc și eu ziarele.
Sunt bine, dragă.
A mers să se scalde, s-o fi înecat naibii.
Iisuse! Când o să te-ajungă bătrânețea?
E ușor când ești în linie dreaptă cu ținta. Care-i scuza ta?
Am fost printre ultimii chemați. N-am trecut prin ce-ai trecut tu.
Pentru mine, eliberarea Franței a fost doar o plimbare mai lungă.
- Ai fost batjocorit sau aplaudat? - E clar că nu m-au sărbătorit.
Erau determinați să se lupte cu nenorociții de naziști.
Chiar dacă însemna să se alieze cu englezii.
De-asta port eu uniformă. Știu diferența dintre rău și bine.
Și avem nevoie de uniforme, la cum arată nordul acum.
Am văzut lupte cât pentru o viață.
Bravo.
- L-a văzut cineva acolo? - Nu.
- Dar e posibil să fie în Belfast? - Dacă e, îl trimit chiar eu înapoi.
- Dacă-i pe urmele noastre poliția? - Termină, normal că nu e.
Sigur! Dă-mi o informație.
Informații locale, orice nume. Cineva care-ar putea să știe.
Unde-ai mers iar? Ești la un telefon public?
Sunt în cea mai bună ascunzătoare posibilă.
Am o legătură veche acolo.
- Ai cu ce să scrii? - Da, da.
La naiba!
Nu, rămâi aici.
- Robert McCoy? - Nu bați la ușă?
Din obișnuință.
Colegul tău nu mi-a dat detalii despre natura vizitei tale.
Presupun că îi era ascultat telefonul, deci...
Paranoia nenorocită.
Caut un prieten. Nimeni nu știe umbrele mai bine decât cei ce se ascund în ele.
Mi-a plăcut asta.
Cum se numește prietenul tău?
Curtis, Curtis June.
- Ce nume ciudat. June? - Da, June.
- E prescurtat de la ceva? - Ce?
June!
Dacă-i prescurtat naibii de la ceva? E doar "June"! De la luna Iunie.
N-am auzit în viața mea să cheme pe cineva June.
Păr roșcat, înalt, slăbuț.
Nu-mi pare cunoscut, dar știi..
Nenorociții de albanezi din vest poate știu ceva. Vorbește cu ei.
Trebuie să fac curat aici.
Poți să ieși singură?
Se potrivește.
- Am spus... - Te-am auzit.
- Ești doar la un metru de mine. - E mort?
Fără îndoială.
- N-am avut nicio legătură! - Dar cine a avut?
- Spune-mi sau îți zbor creierii! - Ia-l din fața mea, te rog.
Nu-mi risc viața pentru el.
- I-am spus să n-o facă. - Cui?
Lui Finbar.
Finbar Murphy.
Dar ne-am separat.
- Nu mai e angajatul meu. - Cine-a dat ordinul?
- Doar dacă-l întrebi pe el. - Unde locuiește?
Nu știu, și ți-aș fi foarte recunoscător
dacă-ai pleca naibii...
Robbie?
- Robbie nu mai e aici. - Unde e?
L-am împușcat.
Crede-mă, și-a căutat-o cu lumânarea, fără supărare.
Cum te numești, dragă?
Josie.
Ai o voce frumoasă, Josie.
N-ai greșit cu nimic.
Dar nu te pot lăsa să-mi vezi fața, nu?
- Nu. - Nu.
Întoarce-te în dormitor și încuie ușa. Și nu ieși până am terminat.
Robbie nu pleacă nicăieri.
Ascunde arma.
Îi vezi?
- Bani de sânge. - E un dezastru.
Mulțumesc încă o dată, Rita.
Așteaptă puțin.
O să te învăț când începi să plantezi, dar nu-mi amintesc chiar tot.
Cărțile te pot ajuta.
- E un început bun. Noapte bună. - Noapte bună.
E vorba de Robert.
- Finbar. - Doamnă Macchio.
Mulțumesc c-ai venit.
Finbar.
- Finbar. - Nu intra, dnă Macchio.
- Robbie a fost un om bun. - Cum naiba nu!
A fost bun în felul său. Ai văzut cine-a tras?
A fost o femeie, dar n-am văzut-o.
Vorbea cu Robbie și-a spus că-l caută pe cineva pe nume Curtis.
Roșcatul?
- Va avea nevoie de-o lopată. - Nu putem rămâne aici.
- Bun, urăsc priveghiile. - Caută niște benzină.
Du-te în bucătărie, te rog.
- Bine. - Rezolv eu mizeria asta.
Se cunosc toți în orășelele mici. O să-l cunoască.
- Dar de ce trebuie să merg eu? - Tu mereu pari pierdut. Du-te azi!
Bună seara.
Am venit să-mi vizitez unchiul.
Dar m-am cam pierdut. Nu-l cunoști pe Finbar Murphy?
Pe Finbar? Îl știu bine.
Locuiește la capătul drumului.
Fir-ar să fie!
- Bună seara, dle polițist. - Bună seara.
- Vrei să-ți fac plinul? - Da.
- L-ai mai văzut pe-aici? - Niciodată.
- A venit să-l viziteze pe unchiul Finbar. - Pe Finbar?
Tâmpitul ăla n-a zis vreodată că are un nepot.
Finbar.
- Îmi pare foarte rău. - Nu-mi vine să cred.
- Cheamă poliția după ce plecăm. - Bine, așa voi face.
Uite ce frumoasă-i.
Cum crezi că l-au găsit?
Poate a întrebat despre Curtis.
A vorbit cu ei după ce-ai plecat.
Te-aștept afară. Cât crezi că durează?
Oprește acolo.
- Te-a speriat ceva? - E cineva în casa mea.
Se pare c-am rămas șomer.
Bătrânul Robert a profitat de mine, dar m-a și tratat bine.
Spuneai că erați prieteni?
Aveam lucruri în comun. Lucruri ascunse.
Tu ai fugit?
Dacă nu-ți iubești casa, nu se poate numi fugit.
Am plecat, mai bine zis.
Într-o seară...
m-am luat la bătaie cu unul dur, dar eram deasupra,
iar Robert era acolo.
Mi-a dat de băut toată noaptea și mi-a oferit 30 de lire
să-l împing pe unu de pe dig.
Nu știam că el primește 130 de lire, dar așa era Robert, escrocul viclean.
Erau bani făcuți ușor.
Am pierdut acum mult timp numărul...
victimelor mele.
Războiul m-a schimbat în cineva de nerecunoscut.
Când m-am întors acasă și-am aflat că Margaret a murit...
puținul bun rămas din mine a dispărut într-o gaură neagră.
Iar Robert suna continuu.
Cum spuneai, bani făcuți ușor.
Pensionarii naibii și stafidele lor.
- Încă n-a venit acasă... - Probabil ne privește.
Dacă-i așa, să-i oferim ceva demn de privit.
Nu, Doamne!
Intră în casă, Rita. Te rog.
Tu trebuie să fii vecina curioasă.
Ar fi bine să-ți vezi de treaba ta, pentru binele tău.
Îl cunoști pe Finbar?
Încă n-am avut plăcerea, dar o voi avea în curând.
Dl Murphy a făcut ceva, ceva de neiertat.
- Ce faci? - O omor naibii.
- Pierdem avantajul. - Avantajul? Ca-n război?
Lasă arma, nu vreau ca Rita să fie prinsă la mijloc.
Doamne, pustiu mai e aici.
Mai ales pentru o bătrână fragilă ca tine.
Dacă-l vezi pe prietenul tău, transmite-i un mesaj...
Să-i spun că-i de la o cățea cu gura mare?
Da.
- Ce dură e. - Conan!
Haide!
Doamne. Prinde-o de picioare.
Intră tu primul.
Cele două case de la răscruce.
- E casa cu flori multe. - Și cine sunteți?
Doamne iartă-mă, nu contează. Ești doctor, du-te la ea.
Bine? Te rog.
Am ajuns.
Casă, dulce casă.
Stai aici, pisică cuminte.
Aici sunt banii tăi. Nu-i de mirare c-ai vrut să-ți dau bani de bingo.
Poate am vrut doar compania ta.
- Cânți la chitara asta? - Un cântec sau două.
Încerc să învăț singur.
Să-mi scot propria înregistrare într-o bună zi.
Să plec în California,
dacă strâng destui bani.
Oamenii de-acolo par mai libertini.
Se bucură de viață, știi ce zic?
- Începe meciul. - Știu, haide.
Nu te-am mai văzut să cumperi ziar.
Nici eu nu te-am mai văzut treaz.
Al treilea suspect în atentatul cu bombă...
Bună, Pat. Un 20 Gold, te rog.
Finbar.
Săracul o fi fost un lup singuratic. Nu l-am văzut deloc prin oraș.
Se numea Robert McCoy.
L-ai cunoscut?
Mama lui mi-a zis că o femeie l-a ucis.
Nu înțeleg nimic.
Mă întrebam dacă indicatorul ăla poate avea vreo legătură.
Poate indicatorul... indică ceva.
În fine, am chemat detectivii din Dublin. Se ocupă ei, iar eu am terminat.
Apropo, nu mi-ai spus că ai un nepot.
E băiat bun, dar ne vedem rar.
M-ai putea lăsa la Sinead?
Urcă.
Mulțumesc că m-ai adus, Vinny.
Să nu te lauzi.
- Să nu zică lumea că am preferați. - Pleacă de-aici.
"Stați ascunși, nu ieșiți la vedere." Și tu vii la al naibii meci de rugby!
O să vină aici.
Turnători, peste tot.
- Nu ți-au prins partea bună. - Ne bat la poartă, trebuie să fugim.
- Nu încă. - Oricine ne poate recunoaște, Doireann.
Curtis e mort. Prefă-te că-ți pasă.
Aruncă departe!
Să-i ardem casa drept răzbunare și să fugim în Amsterdam sau Franța.
- Avem bani s-o luăm de la zero. - Ți-ai pierdut mințile?
Să fugim din Irlanda?
- Care-i rostul, atunci? - Dacă vrem să trăim.
- Iar ei au murit în zadar? - Doar până se liniștesc apele.
Sunt singura care înțelege pentru ce luptăm aici?
Nu plecăm dracului.
Trebuie să aflăm cine l-a angajat pe Murphy să-l ucidă pe Curtis.
Femeia bătrână, vânzătorul...
Cineva știe unde e. Trebuie să-i obligăm să ne spună.
Merg să caut o toaletă. Poate unul din voi are o idee bună
până mă întorc.
Finbar!
- Hassan. - Fanul meu numărul unu.
Ai mai rămas pe-aici. Ce zici de meci?
Toți par însetați de sânge. Nu știu cu cine să țin.
- Bună, Sinead - Ce faci, Finbar?
- Bine. Unde-i Moya? - E pe-aici pe undeva.
Sigur pune ceva la cale.
E bine.
- Suntem bine. - Bun. Ne vedem mai târziu.
- Diseară? - Da.
- Finbar Murphy? - Doireann McCann?
Se pronunță "darren".
L-am văzut doar în ziar. Unde scria multe despre tine.
Spune-mi cine-a ordonat uciderea, sau te omor și te las în cocina asta.
Ne-am omorât unul altuia prietenii. Să tragem aici linia.
- Pleacă, și nimeni... - Nu, du-te dracu'.
Am ucis un degenerat bătrân. Curtis era fratele meu.
Atunci trebuia să fi știut despre... tendințele lui.
- Dă-mi numele lui. - Ușurel...
Bine. Te pot duce la el, e mai ușor așa.
Și-o să-l convingi să se predea pur și simplu?
L-am convins pe fratele tău să urce în mașina mea, nu?
Ne vedem aici la 20:00. Voi tăcea, nu va ști nimeni.
Nu, las-o naibii! Mă crezi proastă?
- Ne vedem la barul ăla. - La Wright's?
Să vedem, e plin de săteni și sătene la ora aia
și nu cred că știu că ești un criminal și-un nenorocit.
Așa că fără șmecherii.
Nu vreau să mai rănești pe nimeni din orașul ăsta, ai priceput?
Să fii acolo, sau trimitem o livrare specială
care va împrăștia barul ăla peste tot în Donegal.
Dacă pățim ceva, vor veni să ne caute oameni mult mai răi ca mine.
Și vor dărâma locul ăsta uitat de lume,
Și vecina aia băgăcioasă a ta?
Nimeni nu va fi în siguranță.
Idiotul dracului!
Mi-ai luat pistolul și-ai plecat fără să spui nimic?
- Ești cam dramatic, nu? - Am găsit lidera.
Nu mi-a acceptat propunerea de pace.
Nu-mi dă de ales, trebuie s-o omor.
- Să-i omor pe toți. - Cum plănuiești să faci asta?
Bine și în public.
Dacă vine cineva să se răzbune, să vină la mine și să lase orașul în pace.
Poți pleca, mă descurc singur.
În niciun caz.
Dacă marele Finbar Murphy merge la război, aș fi un prost să ratez.
Bun băiat.
Cioc, cioc.
Moya, ți-am adus un mic cadou.
Îl vrei? E al tău.
- Cum îl cheamă? - Nu i-am pus niciodată numele.
- Tu ce nume i-ai pune? - Ar semăna cu un... Sean.
Să ai grijă de el, bine?
E bine să-ți pese, chiar dacă doare.
Te ține umană. Bine?
Rămas bun, Sean.
Ți-ai dorit audiență.
Mă întâlnesc cu ei înăuntru. Le spun că omul e în spate.
O să-l aștepte acolo. E un avantaj.
Vezi, te-am ascultat.
Nu.
Am un avantaj al meu.
Du-te și ia asta cu tine.
E un plic în buzunarul din față. Dă-l mamei lui Robert din partea mea.
- Restul sunt ai tăi. - Ce vrei să spui? Ne-am înțeles...
Nu ne-am înțeles nimic. Ascultă, n-ai ce căuta aici.
E războiul meu. Tu ia banii.
Un bonus din partea mea. Să nu mai ai de folosit aia vreodată.
Ești tânăr, găsește altceva de făcut.
Du-te în California. Nu zic că trebuie să fii sfânt sau ceva.
Dar nu-ți irosi viața făcând asta.
Nimeni nu mi-a mai dat nimic.
Sfatul meu e mai valoros decât banii, crede-mă când îți spun.
Du-te.
- Nu fi așa în seara asta. - Inima mea e bătrână.
Suntem tineri încă. Hai să stăm aici.
Pot fi dușmani și-n copaci.
N-a încercat să se ascundă la meci. Și nu era multă mulțime.
Bine, merg să arunc o privire. Conan, aduci geanta apoi.
- De ce el? - Pentru că tu tragi cu pistolul.
Pentru că l-am căutat pe Curtis singură, pentru c-am organizat totul.
Și pentru că așa am spus!
- Bine. - Ține mașina pornită.
Dacă e vreo problemă pornești cronometrul și plecăm naibii, da?
- Îi aruncăm în aer pe nemernici. - Jumătate orașul e înăuntru.
Unii din ei ne pot pune-n cârcă crimele acelor copii.
Speram la o seară liniștită. Știi tu, doar câteva povești.
- Cum stai cu cartea rusă? - N-am terminat-o încă.
Cred că ți-ar plăcea.
- Are ceva mister și suspans? - Da.
Despre un detectiv inteligent care investighează o crimă cumplită.
Îl cheamă Porfiry.
E tenace în căutarea adevărului.
Aleargă după suspecți în timp ce izolarea îl omoară.
Îl mănâncă de viu.
Îl face să-nțeleagă că petrecerea se termină.
Și pentru el.
Are instincte bune, detectivul ăsta?
Îmi amintește de tine, de fapt.
- Îl prinde pe suspect în final? - Nu știu.
Vărul tău vine la bar astă-seară, sau a plecat?
Nu ești vânzător de cărți, nu-i așa, Finbar?
Cu ce te ocupi?
Vinny...
- N-ai vrea să știi. - Dacă ai ceva pe suflet, te pot ajuta.
Nu, Vinny, nu poți.
Iisuse! Moya! Vino, trebuie să stai aici.
- Unde mergem? - Copiii n-au ce căuta aici.
- Dar am voie la bar, mama... - Nu și-n seara asta. Vreau să...
- Vreau ca Sean s-o cunoască pe mama. - Nu astă-seară, ia-l și plecați acasă.
Sean o poate cunoaște pe mama ta în altă zi, bine? Du-te acasă.
Cântă pentru noi!
- O groază de lume. - Da.
Până și partenerii tăi? Spunea-i că fără șmecherii.
Sunt pe-aici, te-asigur.
Dă-mi-l pe nemernic, cum spuneai, iar apoi te poți întoarce la muzica ta.
Hai în spate, să ne-auzim mai bine...
Dacă te miști din locul ăsta, promit că te omor pe loc.
Bine, eu am fost.
Nu adori cum un cântec îți poate umple inima de bucurie?
Muzica.
Te face să vrei s-o prinzi pe prima tinerică din cale și s-o săruți.
- Așa filtrați voi, țăranilor? - Da.
Sunt cam mare pentru tine.
Îmi plac toate fetele cu numele... Doireann.
Mulțam' de cadou, Finbar.
Dar un sfânt trebuie să fie un păcătos mai întâi, nu?
- El e? - Calmează-te, ți-am zis că...
Normal că eu sunt. Ce zici să mergem toți în spate?
La podea!
La naiba!
Repede!
La dracu'!
E a mea, nemernicule.
Curva dracu' m-a împușcat!
Hai sus.
Te-anunț că încă respir, Doireann!
Doamne, de ce dracu' te-ai întors?
Hassan, stai jos!
Banii tăi sunt în mașina mea.
Cred c-o s-ajungi în California înaintea mea.
Finbar...
Speri să te salveze El?
Nu eu am nevoie să fiu salvată.
Am făcut ce-am făcut. Am avut motivele mele.
Dumnezeu le cunoaște.
Nu poți tu să mă judeci.
N-am venit să te judec.
Toți avem motivele noastre.
Împușcă-mă odată.
Ești la sfârșit de drum. Fă-ți pacea cu Dumnezeu.
Fratele meu...
E singur.
Mă voi asigura că i te alături.
Nu te-au răpus gloanțele alea.
Rita, îmi pare foarte rău.
Nu-i nimic, Finbar.
- N-ai întrebat niciodată cu ce mă ocup. - Ar trebui?
Ce păcat, n-a crescut nimic. Trebuia să fi început acum mulți ani.
Nu. Păstreaz-o.
Poate vei mai încerca cândva.
Rămas bun, Rita.
Să ai grijă de tine, da?
Crimă și Pedeapsă...
Traducerea și adaptarea: LionKing09 - playSUBS Team
www.filelist.io