Будь ласка, стежте за своїми сучками й гілками.
Думаю, це ваш.
Дяка.
Вітаємо в місті Стихієві.
Приготуйте ваші документи для перевірки.
ПЕРША ХВИЛЯ СТИХІЙ
ДРУГА ХВИЛЯ СТИХІЙ
ТРЕТЯ ХВИЛЯ СТИХІЙ
Наступні.
Як вас звати?
Чудесно. Диктуйте по літерах.
А давайте, ви будете просто Палило й Жарина?
Вітаємо в місті Стихієві.
Хот-дрова! Свіженькі хот-дрова!
Такий скандаліст...
Гей! Не лови ґав, шкварко!
Вода!
ЗДАЮ КІМНАТУ
Листя й так сохне.
ПРОДАЄТЬСЯ
Я в нормі.
Моя Теплинко, це твій дім.
СТИХІЇ
Цей блакитний вогник — осердя наших традицій...
Він додає сил, щоб завжди палати.
Глянь, який я розгарячений.
Один, два, один, два, один, два.
ДОМАШНЄ ВОГНИЩЕ
Це наша омріяна сімейна крамниця.
І колись вона стане твоєю.
- Вітаємо. - Вітаємо.
Тут усе натуральне.
Тоді я спробую згорішки.
Згорішки, ще з димком.
Татова іскорко.
Ця крамниця колись буде вся моя.
Коли до цього дозрієш.
Доставка!
Дві плавилочки, будь ласка.
Я зготую, ашфо.
Агов!
Водиськи. Не спускай з них очей.
Отакої.
Хто плюскає — той платить!
А ти дала їм кіптяви.
Наш вогонь водою не заллєш!
Так!
То що, крамниця вже моя?
Коли до цього дозрієш.
- Якщо чесно... - У неї до нього нема любові.
...У мене до тебе нема любові.
Я ж казала.
Ашфо, клієнт.
А впораєшся самотужки сьогодні?
А можна?
Щось уже обрали?
Усе це і...
А бенгальські кожний другий задарма?
- Авжеж. - Сила!
Тоді я хочу безкоштовний.
О, ні, не так...
Один ви купуєте, а другий у подарунок.
Я хочу лише в подарунок.
Даруйте, але так не вийде.
Покупець має рацію завжди.
Завжди, та не зараз.
Стоп.
Дайте мені безкоштовний!
Я кажу, так не вийде!
З днем народження.
Що сталося? Чому ти вибухнула?
Не знаю. Він уперся, як пеньок, і тоді я...
Але закипати не треба.
Часом покупці бувають важкими.
Трішки подихай...
і вихід знайдеться.
Коли ти навчишся не розпікатись і не зриватись...
тоді я і передам тобі нашу справу.
КІЛЬКА РОКІВ ПОТОМУ
Це взагалі втридорога, і це не імпорт із Вогнекраю.
- Не хрустять... - Дихай.
- і соус наче вкрали. - Вихід знайдеться.
Трішки подихай. Вихід знайдеться.
Трішки подихай. Вихід знайдеться!
Даруйте. Шкода, що так вийшло.
Розпеклася до фіолетового. На моїх очах ніхто так не розпікався.
Даруйте, шановні.
Пробачте моїй дочці.
Гаряча вона в нас. Бува, часом щось як упече.
Гарненький капелюшок.
Ось вам свіженький набір. За наш рахунок.
Гаразд.
Пробач, ашфо.
Не знаю, чому я так розпеклася.
Ти так іскриш, тому що завтра в нас гарячий розпродаж.
Усі ми трохи наелектризовані.
Схоже на те.
Іще якби не такі відвідувачі, які мене зразу...
Знаю. Та роби, як ми вчились.
Усе решту ти вмієш уже гарно.
Я навчусь. Докладу зусиль.
І ти відпочинеш нарешті.
Готово.
Усе гаразд?
Та сили десь ділися.
Дай я допоможу.
Палило, такий кашель — це чистий кошмар.
Не менший кошмар, ніж твої тістечка!
Передавав би вже справу Теплинці та відпочивав.
Коли вже її ім'я на вивісці з'явиться, га?
Одразу, як вона до цього дозріє.
А з приводу "дозріти"...
то ви, можливо, уже дозріли щось у нас купити...
і відірвати свої гарячі точки від стільців.
Всмалила!
Вона вже за крок від цього.
Щоправда, за швидкістю доставки їй не зрівнятися зі мною...
Ти гадаєш, я не поб'ю твій рекорд?
Просто я не хотіла...
щоб у когось тут почало припікати, пане Димочхайло.
Перевіримо.
ПРОГНОЗ СУМІСНОСТІ ПАР ЗА ДИМОМ
Перш ніж сказати, чи буде з вас пара...
бризну на ваші серця...
щоб кохання вийшло назовні.
А тепер читаю дим.
Теплинко, у мене клієнти.
Даруй, я готую замовлення. На кону рекорд, як не як.
То з нас буде пара?
Це вогонь любові.
А від моєї навіть і диму не чути.
О, рятуйте, знов за тирсу гроші.
Так. Нічого.
Нудьга й тління тебе чекають попереду без кохання.
Теплинко, постривай.
Бабуся заповідала тобі знайти гідного чоловіка.
Пообіцяй мені одну річ...
що вийдеш за вогняника.
Не надихає, мамо. Я побігла.
- А це вже на весіллі. - Агов.
Привіт, Теплинко.
Салют, Ґрунько! Ніколи теревенити.
І не трапляйся знов татові на очі.
Чому? Йому що, не зайшов мій ландшафтний дизайн?
Слухай, скоро Травень-Забавень...
і ти сходиш туди зі мною. От заціни, красуне.
Я вже став дорослим.
Аромат — круть!
Моя принцесо!
Даруй, землику, стихії не змішують.
От сажа! Уже лечу.
Не починай. Піди на фестиваль зі мною.
Ти з Ватрівки нікуди не виходиш.
Тому що все необхідне мені тут є.
Крім того, місто явно не розраховане на вогнелюд.
Я ніколи не перетну цей міст, якщо тільки Бог не втрутиться.
Якщо Бог не втрутиться?
Чи Ґрунтик не втрутиться?
Усе, ніколи.
ХОТ-ДРОВА НА ГРИЛІ
Ваше замовлення.
ВОГНЯНА СУМІШ
Лечу далі. Хочу побити рекорд.
Дорогу!
ВІДЧИНЕНО
У лежачому комині вогонь не спалахне...
Іди спати, я зачиню сама.
До гарячого розпродажу ще не все готове.
Тату, я все владнаю. Відпочивай уже.
Як?
Я вчилася в майстра.
Я не молодшаю, і сила моя не вічна.
Ти вже обскакала мене на доставці і лише однієї речі не досягла.
Завтра я відісплюся...
а день гарячого розпродажу буде весь твій.
Не жартуєш? Я буду сама?
Якщо ти за цей день не закипиш і не вибухнеш...
я буду впевнений, що час передати тобі справу.
Усе ясно, ашфо.
Я тебе не підведу. Усе вигорить. Чуєш?
Татова іскорка.
Так!
Блакитний вогнику, будь ласка, хай вийде по-моєму.
- Доброго ранку! - Доброго!
Трішки подихай.
ГАРЯЧИЙ РОЗПРОДАЖ
Спокійна, як свічка.
Прошу всіх до "Домашнього Вогнища".
Обережно! Вони однаковісінькі. Верхня не гірша нічим.
Дякую за покупку.
Стільки знижок на цінники.
- Якесь воно крихке. - Ні, зачекайте.
Заплатіть, а потім їжте.
Я хочу відшкодування.
А великого розміру є?
Трішки подихай.
Мій тато це зламав.
Вихід знайдеться.
Перевірите чайник?
Повернуся за п'ять хвилин.
Ні-ні.
Тупі нерви. Не сьогодні.
Чому я така нестримана?
Що за...
Фото, що випромінює щастя!
Це що, ти й твій тато?
Як чудово з татом.
День народження святкуєте.
Ти взагалі хто? І як тут опинився?
Не знаю.
Шукав витік води на тому боці річки, і затягнуло у водостік.
Коли б знову не турнули з роботи.
Я завжди опиняюся не у своєму потоці.
Сказитися!
Я в трубі трохи втратив форму.
Оце нормас.
Чувак, зливайся звідси.
Я хочу все прибрати, щоб тато й не знав.
На жаль...
Я мушу тобі видати штрафний акт.
- Штрафний акт? - Так.
Я комунальний інспектор, а ця труба очевидно несправна.
Я якось затягти сюди інспектора примудрилась?
І не кажи. Іронія долі.
Не пхайся в наш водогін.
- Я тільки перевіряю надійність. - Усе надійне.
Сто відсотків. Мій тато перебудував це все сам.
Хвильку, твій тато, кажеш?
Так, усе самотужки, власними руками.
Тут була руїна перед ремонтом.
Усе це зробив він?
Без дозволів?
Я маю це вписати сюди також.
Засмоктало в якусь трубу...
та ще й строчи свідчення, за які вас можуть закрити.
От лихо. Це занадто для мене.
Закрити, говориш?
Знаю, це жахливо.
Ні, не зачиняй нас, будь ласка.
Я роблю гарячий розпродаж. Це вирішальний день.
Гей, не гарячкуй так. Я теж важко це переживаю.
- Ану підійди. - Пробач.
Такі акти здають до мерії наприкінці зміни.
В топку!
Повернись-но.
Наступна станція "Місто Стихіїв".
- Агов! - Вибачте.
Агов!
Що за...
Зупинка "Мерія".
Не лізь до мене!
Даруйте.
Зупинись!
Гей!
Стій.
Моя нова сорочка.
Отакої!
Агов!
МЕРІЯ
Мій чілі-соус!
Набігався?
Далі не втечеш.
Зараз же давай мені свої записи.
От бідося, вибач.
Я розумію, що для тебе це дуже прикро.
Ні-ні.
Ні.
Пробач.
Прошу...
Ні.
Ти не розумієш.
Тато вимріяв цю крамницю.
І не витримає, дізнавшись, що через мене...
її хтось закрив.
І він мені ніколи вже її не довірить.
Одразу цього сказати не могла?
Зачекай, то тепер ти розірвеш ті акти?
Та я б і розірвав, просто я щойно вже послав їх...
у відділ обробки.
Ти зайдеш до них і поясниш усе.
Привіт, Папоротний.
Ну як воно тут?
Цвітемо й пахнемо.
Я щодо тих своїх останніх звітів із Ватрівки.
Я саме збирався відіслати їх до пані Грозової.
А тоді від цвілі побризкатися.
Зачекайте.
Скажи йому те, що й оце мені про свого тата і його мрію.
Ні. Це особисте.
Це дуже розчулило мене.
Може, і його зворушить.
- Її татові це зав... - Ні.
...завдасть нестерпного удару.
Замовкни.
Він повністю в ній розчарується.
Що ти коїш?
А найголовніше те...
що її тато не піде на пенсію, і саме вона буде в цьому...
Стули рота!
Схоже, я сьогодні піду додому раніше.
Ні, не треба.
Вас мають зачинити впродовж тижня.
Щасливого закриття.
Дуже шкода.
ЩО РОБИТИ, КОЛИ БІЗНЕС ПІШОВ НА ДНО?
ЗАЧИНЕНО
Що?
Уже?
Є хтось?
О, ні.
Тату, що тут сталося?
Щастя, що ніхто не постраждав. Але наш захід зірваний.
- Це він накоїв? - Хто?
Той водяник, якого ти доганяла.
Так, це він.
Він вибулькнув із труби. Не знаю, навіщо.
На щастя, я миттєво залатала отвір. Та його не спіймала.
Вода, з нею завжди в калюжу сядеш.
Це ж була особа з води, тату, а не якась там вода.
Одне болото. І нащо вода в трубах?
Цей водогін давно закрили. І тут не місце жодній воді!
Тату!
Пальку!
Усе владнається зрештою.
І гірше бувало.
Бувало?
Через ту історію ми покинули Вогнекрай.
Теплинко, як нам було там добре.
Там кожен беріг блакитний вогник.
І він завжди єднав нас усіх.
Нагадував про традиції та сім'ю.
Життя було нелегке.
Але твій тато постарався, щоб ми стали на ноги.
Ми викладалися на повну.
Але прийшла велика буря.
Шкода була непоправною.
Твій тато зрозумів, що нам усе доведеться залишити.
Покинути дім. Це був наш єдиний шлях до кращого життя.
Тоді твій тато востаннє бачив своїх рідних.
Ось чому ми тоді приїхали сюди.
Щоб почати все з нуля.
Ашфо, усе буде добре з крамницею і з вогником, я обіцяю.
Татова іскорко.
Вогонь!
- Горить! - Легше!
Сорян.
Ти дуже гаряча.
Яка, вибач?
О, ні, я про те, що ти вогонь.
Ну, я взагалі не про те.
- Усе сказав? - Так, усе.
Я прийшла до твого боса.
Отож, знайди вже свій потік і греби собі деінде.
До речі, Циклонії не буде сьогодні.
Вона дуже любить вітробол...
а Повітрогони нарешті вийшли зі своєї групи.
Фу-фу.
Ну, гаразд. Я сюди забіг...
бо випадково лишив тут свої запрошення на гру.
Запрошення? Це множина?
ПЛЕЙ-ОФ! — СЬОГОДНІ
Де вона?
У неболожі.
А щоб його!
Ну, що ж. Треба скасовувати акти.
Фу-фу-сік.
Найсмачніший з усіх!
Фу-фу-сік. Сьорбайте й фунькайте!
Усе вийде. Сюди.
- Вибачте. - Джиммі, як сам?
- Даруйте. Звиняйте. - Венді.
Перепрошую. Вогонь, обережно.
Пустіть їм вітру!
Як настрій, Циклоніє?
Глянь на рахунок, який тут настрій?
Дміть у м'яч, якщо не хочете продути.
Так, шановна Циклоніє.
Мене звуть Теплинка Комин. Моя сім'я має вогнекрамницю.
Плин склав якісь там штрафні акти...
Та вдуйте їх нарешті!
Комин? Так, до крамнички тридцять зауважень.
Тридцять?
Хай там як, ми стихії, тож, може, ми з вами якось домовимось?
Капець! У цього судді очі десь на потилиці!
- Ну що ж це. - Так, бовдур.
Які ще тридцять зауважень?
Ти не проти? Я за матчем стежу, перепічко.
Перепічко?
Ні, я дуже проти.
Ідеться про існування моєї сім'ї. А тут задрипаний матч.
Задрипаний, говориш? Та це вже плейоф.
Тож звиняй, люба, я не хочу слухати сопливу історію...
про якісь проблеми жалюгідної крамнички.
Так от, ця жалюгідна крамничка важить значно більше...
за недохмарків, яких завалюють грішми за дмухання в м'яч.
Ризикни ще хоч раз...
назвати вітроболістів "недохмарками".
Недохмарки.
О, ні!
Луц!
ВДОМА — 3 НА ВИЇЗДІ — 41
ПОКАЗ 32 КРАДІЇ 24 ГАЗ 78
Луце, брате. Зовсім розкис сьогодні, у нього мама захворіла.
Так цькувати не круто! Луц щосили намагається.
Ти наш герой, Луце!
Луце!
Ти наш герой, Луце!
Ти наш герой, Луце! Разом!
Ти наш герой, Луце! Усі разом!
Ти наш герой, Луце!
- Так! - Так! Не здавайся, Луце!
Іще, Луце!
Це суперово, Луце!
Так!
Круто надмухали!
А я тут знайшов ульотні прибамбаси.
Знаєте, як не дивно, це було справді круто.
Я тут щоразу роздуваюся, як піна...
бо для недохмарки, яку ще татко приводив сюди...
страшенно важлива ця перемога.
А для перепічки і спадкоємиці татової крамниці...
яка не хоче підвести родину, це теж дуже важливо.
Головне якось зробити, щоб вода не бігла.
- Вода? У Ватрівці вода? - Так.
Ми ж перекрили її сто років тому.
О, до вітру акти...
Я розберу крамницю твого татка, щоб з'ясувати, як таке коїться.
Як це?
Мій тато вклав усе, що мав, у це місце.
Це має якось стосуватися тієї придмушеної течі.
Так, ми в міській каналізації витік шукали.
Саме через це я оглядав канал і...
От млин! Це тому мене й затягло до крамниці Теплинки.
Ми з Теплинкою відстежимо воду від крамниці аж до самої точки витоку.
Говори далі.
А далі стихійні служби зможуть ліквідувати той витік.
Так. І тоді вам не буде діла до татової крамниці.
Ну як сказати ні чудесній парі?
О, ми ніяка не...
У вас час до п'ятниці.
Якщо ви знайдете течу й усунете проблему в цей термін...
штрафні акти скасовані.
А як ні, крамничку твого тата зачинять.
Повітрогони!
Дякую.
- Будь ласка, скинь це все. - Я дещо й тобі взяв.
Трохи не те.
Просто не трапляйся їм на очі. Чуєш? Бо це буде щось страшне.
Знову вода нагорі?
Біжить по стінах.
Та що ж це за лихо, одну трубу ремонтую, і тече інша.
Водище.
Гірше не буває.
Отже, вода не зупиняється і своїм тиском руйнує усі ваші труби.
Головне знайти джерело течі.
Якось же ти сюди втрапив.
Ну, я перевіряв на каналі зливні ворота...
і знайшов воду, якої там не мало бути.
Іржа із присмаком моторної оливи?
А тоді як захурчить, як хлюпне!
І мене втягло в систему фільтрації.
Рятуйте!
А потім я почув вибух.
Отак я і втрапив до тебе.
От жупел! Це мої емоції — корінь зла?
То ми шукаємо витік десь бозна-де в каналі?
Та канали тут нескінченні.
Отже, відшукати той витік буде жахливо складно.
Ходімо.
Тобі краще відступити.
Щука і короп!
Лий сюди.
Оце тут я злився.
Он іще вода. Нам туди.
Так, ось де воно.
Тут нічого непристойного.
Вирішили трохи пощипатися.
То яка твоя роль у крамниці? Якщо можна спитати.
Тато піде на спочинок, а я буду за нього.
Колись.
Коли дозрію.
Мабуть, добре знати, що робитимеш.
А в мене по смерті тата все йде самопливом.
На жодній роботі не затримуюся.
Є такий вираз у вогняній.
Дішок.
Тобто "хапай вогонь, доки палає, адже жоден вогонь не вічний".
Ті-шок.
Ну, щось таке.
- Усе гаразд? - Так.
Точно?
Та, знаєш, ота будівля там унизу...
то Центральна садова станція.
Коли я була мала, тато повів мене подивитися на дерево Вівістерію.
Я завжди мріяла його побачити.
Воно єдине може квітнути в будь-якому середовищі.
ВІВІСТЕРІЯ, ЯКА КВІТНЕ ДЛЯ ВСІХ КВІТКОВЕ ШОУ
Навіть у вогні.
Це було так цікаво!
Але нам сказали, що наш вогонь надто небезпечний...
і не пустили.
Командуй у Вогнекраї.
Мій тато був такий злий...
- Ідіть охолоньте! - Ану паліть звідси!
...і безпорадний.
Ту будівлю затопило за кілька років.
І я вже не зможу подивитись на цвітіння Вівістерії.
Ти, мабуть, тоді так злякалася.
Ще й як.
Як ти робиш це?
- Роблю що? - Усіх притягуєш?
Ти цілий стадіон запросто заводиш.
А я до жодного клієнта не знаходжу підходу.
Усе псує мій дурний характер.
Та я лише кажу що відчуваю.
А характер у тебе нормальний.
Часом мені бракує витримки...
Тому що я хочу собі сказати таку правду, яку не готовий чути.
Це нісенітниці.
Можливо.
Глянь! Онде!
Спускайся туди.
Так не має бути.
Моторна олива.
Так, джерело тут.
Але ж вода не стоїть.
Бо ворота зламані.
Сюди мав би потрапляти надлишок із головних каналів і...
Тікай звідси!
Халепа!
Хапай.
Тече до Ватрівки.
Лови!
Теплинко, кидай мені більше.
І що, це витримає?
Так. Де воно дінеться.
Так чи інакше, я знайду бригаду, яка до п'ятниці це полагодить.
Що?
Пісок забери з обличчя.
О, де? Отут?
Трохи вище.
Дякую.
Ну, скажеш мені, коли тут закінчать.
Я подбаю, щоб це сталося до п'ятниці.
Що ж, гаразд. Щасти.
Чекай.
Не знайдеш завтра часу на прогулянку?
У товаристві водяника?
Водяника? Та мій тато зварить тебе живцем.
Він не знатиме цього. Перетнемось у центрі.
Обіцяю, нічого непристойного.
Максимум трохи пощипаємось.
Знаєш, ця ідея нерозумна.
Усміхнулася. Це сталося.
Чекатиму завтра в кінотеатрі "Реакції". Третя година!
Так, бо знаєш, як воно зі світлом...
Тут зі стелі капотить і досі.
Нові дірки?
Не хвилюйся. Скоро ця проблема назавжди щезне.
Є таке передчуття.
А оскільки усе налагоджується, час нам уже подумати про доставку.
Що це за пахощі від Теплинки?
Агов, Теплинко.
Ґрунтику!
Я виростив новий.
Моїй принцесі.
Ой, даруй, я мушу йти.
ВОГКІСТЬ І УПЕРЕДЖЕННЯ
Ми вирушили й не повернемося Ми завжди знаємо, куди подінемося
Не знав, доки не побачив твоє сяйво Я мало не пропустив це марево
Ти раз, а я двічі Ти не проти глянути мені у вічі?
Глянути у вічі
Якщо це так, то не мовчи
Я не проти прийти сюди
Ми з тобою будемо разом
Ти будеш горою А я низом
Прекрасна мить і сліпий дощ?
О, так
Літня ніч, прекрасна мить
Де я? Ти знаєш, я чекаю
Чекаю
Якщо це так, то не мовчи
Я не проти прийти сюди
І хто цей красень?
Сяй
Сяй як завжди
Ти сяй завжди
Ти сяй І прийди сюди
Якщо це так, то не мовчи
Я не проти прийти сюди
Ми вирушили й не повернемося Ми завжди знаємо, куди подінемося
Якщо це так, то не мовчи
Отакої.
Як ти робиш це?
Це ж мінерали. Ану заціни.
Супер!
Диво! Подивись.
Іще один?
Ні-ні!
Вода вернулась!
Теплинка Комин.
Доставка для Теплинки Комин.
Квіти в подарунок Теплинці?
Вибачте. Вони дуже милі.
Я піду віднесу їх.
Що ти тут робиш?
Кепські новини. Наші мішки не витримали.
Я вже бачу.
Так. І на додачу ще паскудніша новина.
Я призабув деякі деталі своєї роботи в ремонтному загоні.
Ти вивернув цілих три тонни цементу.
Декого з наших і досі не відпустило.
Здається, сердеги ще й донині не пом'якшали...
тому й не допоможуть.
Плине, Циклонія дала час до завтра.
Мішків хоча б додаймо.
Але ж це не спрацювало.
То ти що, хочеш руки скласти?
Теплинко, залатала витік?
- Це знов ти. - Ви до мене?
Це ти тут усе залив.
Тату, ні. Це хтось інший.
Не всі водяники однакові.
Ти інспектор?
Ні. Так?
Так! Насправді я не інспектор.
Ні, ти інспектор.
Чого ти нишпориш тут? Це тому, що вода тече?
Зовсім не через те, що вода тече.
Та він абсолютно інакший інспектор.
Так же ж?
Так.
Я продовольчий інспектор.
Я прийшов інспектувати, що тут їдять.
Як гріти дати заливає.
- Пити. - Пити то пити!
Продукти нагорі. Ходімо.
Продовольчий інспектор?
Я з переляку.
То, кажеш, продовольчий?
Як ви вже знаєте. Так.
Гаразд, інспектуй.
Тату.
Так, наче все добре.
О, ні. Ти перевір їжу на смак.
Ну от, зайшло наче.
А тепер скуштуй це. Щойно з Вогнекраю.
Ні, воно надто гаряче.
Не біда, я люблю чимгарячіше.
Гей! Не розливайся тут.
То як? Усе в нормі?
А-плюс.
А знаєте, коли трохи охолоне, це дуже й дуже.
Якщо ви не проти.
Так, це делікатес, якщо водичкою залити.
Водою залити?
Водою нас залити?
Де фотоапарат?
Тобі ніколи не залити наш вогонь водою. Злийся!
Гаразд, сер, краще йдіть уже.
Тату, не хвилюйся. Я все владнаю.
Слухай, побачимося на пляжі й наберемо піску в мішки.
Треба ж якось полагодити ті ворота.
Вода нас тут залити хоче?
Віднині жодної води в крамниці.
Він тут не пряжений!
Небажаний.
Небажаний!
НЕБАЖАНИЙ
Ашфо, не гарячкуй.
У нас тут усе буде гаразд.
Із цього навряд чи щось вийде.
Не вийде, якщо ти не розкриєш мішок.
Можливо, твій тато все зрозуміє.
Правда.
Слухай, я знаю, як це непросто.
От ми з татом були, як ті олія і вода.
Я так і не дохлюпався до нього.
Але ви інакші.
Ти спробуй йому все сказати.
Ага, зараз. Сказати йому що?
Що я довела нас до закриття і знищила його мрії?
Я вже вся вигоріла.
Мій ашфа хоче на спочинок уже давно, та боїться, що я не впораюсь.
Ти не уявляєш, як тяжко вони трудилися.
І що мали витерпіти.
Попрощались зі всією родиною.
Як я можу за такі жертви віддячити?
Це так тисне на мене.
Не знаю, як сказати.
Я просто погана дочка.
Ні. Ти що? Ти стараєшся як можеш.
Я вся змеркла.
Ні. Ти зараз надзвичайно вродлива.
Мабуть, я теж втрачаю витримку, боячись зізнатися собі в чомусь.
Дивись, що твій вогонь зробив із піском.
Це вже скло.
Це схоже на квітучу Вівістерію.
Я знаю, як залатати ворота.
Так.
Це що, сльози?
Так.
Мені ніколи не привалювало стільки прекрасного відразу.
Витримало!
Приведу Циклонію одразу після роботи.
Я скажу, як тільки щось з'ясується.
Гадаєш, її це задовольнить?
Чесно кажучи, складно здогадатись. Це як вітер повіє.
Тримай. Я зберіг це для тебе.
Це прекрасно.
Ашфо, щось сталося?
Та ні. Тільки ремонту забагато.
Я все закінчу.
А ти вже лягай, я наказую.
Так, мем.
Теплинко, я бачу зміни в тобі.
Ти веселіша й спокійніша з клієнтами...
Навіть із тим продовольчим інспектором.
І про крамницю ти піклуєшся.
Тож я віддаю її в надійні руки.
Не можу натішитись, що маю таку доньку.
Любов?
Теплинко, відшукала! Ти занепокоєна?
Повідом мені щось добре від Циклонії.
Я місця не знаходжу від хвилювання за тата.
А це б мене заcпокоїло.
Знаю, але вона мовчить поки, потерпи трішечки.
До речі, моя сім'я якраз вечеряє зараз.
Давай почекаємо дзвінка разом.
З твоєю сім'єю?
Ну, гаразд. Я можу зайти на хвильку.
Перепрошую, ти тут живеш?
Це мамина акваторія.
Згоріти можна!
Вибачте, але туди не можна. Тільки мешканці та гості.
А, ну, гаразд. Я цього не знала.
Несподівано хороша робота.
Несподівана швидкість як на ваш вік.
Це не все, на що я здатна.
Теплинко! О, я дуже рада нарешті познайомитись!
Дай же хоч огорну, хоч хвилькою чи...
Не хочу тебе гасити.
Краще слова.
І не кажи! Син тільки й розповідає про те, яка ти неймовірна.
- Хлопця штормить. - Мамо.
Ой, вгамуйся, я твоя матуся. Я зрозуміла, звідки віє той дим.
Від такої кожен хлопець вчадіє.
Ходімо, там усі наші зібралися.
Дорогенький, твоя манюня-племінниця вразила всіх.
Вона всміхнулася!
Та що ти кажеш!
Так.
Привітайтеся із Теплинкою.
Салютик!
Це мій брат Хлин і його дружина Штиля.
Здрастуйте.
У нас іще двійко дітей десь тут хлюпається.
Марко! Поло!
Що?
Привіт, дядьку Плине.
- А ти згаснеш, якщо впадеш у воду? - Ой!
- Марко! - Діти.
Не сердься.
Ну, гаразд. Це в нас тут Ставко...
- зі своєю дівчиною Ґіблі. - Здоров!
Навчаються в Стихіївському інституті культури.
Так. Пливу в маминому руслі.
Дурниці. Я просто архітекторка.
Геній творчості — це мій брат Гарольд.
Ох, я лише хлюпаюся в акварелях.
Якщо подумати, усе це — сама вода!
Гарольд занадто скромний. Це справжній митець.
Його робота є навіть у головній експозиції Музею Стихієва.
Вау, це так круто.
Мій єдиний талант — це мести підлогу.
Хто тут іще в нас скромний.
У Теплинці й самій горить креативний вогник.
Що творить унікальні речі.
А я хотів сказати, що ваша мова дуже чиста й натуральна.
Так. Я змалечку...
нею спілкуюсь, тож нічого дивного.
Чуєш, Теплинко...
а наш Плинко казав, що для нього найстрашніша у світі річ — мочалка?
Ніколи.
Це дитяча травма.
Я досі ховаю мочалки від нього.
Я кілька годин пробулькав у ній.
Хлине! Тільки купили!
Вибач. Щось мене бурунить сьогодні.
Я полагоджу.
Даруйте.
Це просто надзвичайно!
Це лише плавлення скла.
"Лише плавлення скла?"
Усі будинки в нових районах зроблені зі скла.
О, ні, такий талант не можна занехаяти.
Так. Я ж казав, ти особлива.
Ідея спливла.
Може, після вечері нам пограти у "Не лий сліз"?
Так.
І мета гри — якнайдужче ридати?
Не пролити жодної сльозинки.
У вас одна хвилина. Старт!
Сімдесят дев'ятий рік. Листопад. Ти була...
Я навіть не встигла тоді нічого бабусі сказати.
Ну, ти хитрун.
Наступні Теплинка й Плин.
Але це не зовсім чесно, бо я ніколи в житті не лила сліз.
Отож, жодних шансів.
Це цікавий виклик.
Увага, стартуйте!
Метеличок у щітці лобового скла...
і раптом — пів метеличка.
Ну, гаразд.
Старий чоловік от-от умре, і він пригадує літо свого кохання.
Вона була не з його кола, і він відчував страх.
Він гадав, що він іще юний, і кохання повернеться.
Не вернулося.
Час майже вичерпаний.
Теплинко...
перш, ніж тебе зустріти, я думав, що тону.
Але твій вогонь...
вогонь твоєї душі мене зігрів і відразу оживив.
І єдине, чого я хочу, це грітись у ньому.
Бути поруч.
З тобою.
Алло? Так, Циклоніє.
Зі скла? Це тепер ворота зі скла?
Ану тихше, не дмухайте!
З гартованого скла. Тверде як скеля, ще й гарне.
Твої штрафні акти скасовані.
- Скасувала? - Так!
Це ж супер!
Дякую вам, пані Шквалентино.
Цей вечір...
просто незабутній.
Я згодна.
І я не просто так сказала про твій талант.
Я знаю власницю найвідомішої склодувної фірми у світі.
Доки ви їли, я вибігла, зателефонувала...
і розповіла їй про тебе.
Вони шукають стажиста.
Це для тебе неабиякі можливості.
Серйозно?
Це далеченько від міста, проте це буде неймовірний старт.
У тебе яскраве майбутнє.
Ну, а в мене вже є оригінал Теплинки.
Стривай, я проведу тебе!
Я боюся, що доведеться-таки вам...
зачекати надворі.
А я боюся...
що мене виверне.
Теплинко!
Теплинко, постривай. Що з тобою?
То, значить, вона мені пропонує роботу.
Це круто! Сам у шоці.
Так, суперово, Плине.
Кудись поїду, дутиму скло в чужих краях. І житиму як хочу.
- Ну, а чого ні? - Час мені додому.
Валяй, тоді я з тобою.
Це водяник?
Слухай, моя мама лише хотіла допомогти.
Вона ж не знає, що твоя мрія — татова крамниця.
- Та що це з тобою? - Усе гаразд!
Он як? Нащо ж ти летиш, як тисяча...
Автобус!
Ти не знаєш мене, Плине. Чуєш?
І годі прикидатися, що знаєш.
От як це розуміти?
Ніяк.
Як завгодно. Я не знаю. Я...
Я сумніваюсь, що взагалі хочу порядкувати в крамниці. Отак.
Саме це мої нерви товкмачили мені.
Я в западні.
Хочеш, щось розкажу?
Ще змалечку я просила блакитний вогник...
тільки про те, щоб стати гідною заміною татові...
бо цю крамницю він вимріяв.
І не замислювалась ніколи...
чого я в житті хочу.
Схоже, це тому, що в глибині душі я знала, що це неважливо.
Бо за усе, чим пожертвували батьки, можна віддячити...
хіба що не меншою жертвою.
Теплинко!
Стояти на місці!
Спалились! Моя мати.
Мамо, не хвилюйся. Він лише друг.
Анічичирк!
Я розпізнала цей запах ще звідти. Гидота!
Про що ти говориш?
Ти чудово знаєш, про що я.
Я що, тобі коханням пахну?
Хоч би не довідався твій тато...
Вогонь і вода непоєднувані.
Я покажу це. Ходімо зі мною.
Я бризну на ваші серця, щоб кохання вийшло назовні.
Ви двоє запаліть це від своїх вогників, а я читатиму дим.
Ясно тобі? Нічого не вигорить.
Зачекайте...
Що ти робиш?
Жарино?
Хто це там?
Це мій тато. Витікай швидко.
Чекайте, то ми пара?
Що тут таке? Я прокинувся, нікого немає.
А я тут була.
Я просто замки перевіряла.
А мама спустилася, і...
Так, і ми придивилися до оцих дверей.
До речі, варто їх обговорити.
Не пали дурниць.
Власне, якщо всі не сплять...
Я хотів повідомити завтра, але я згоряю від нетерпіння...
За два дні я звільняюсь.
Ох, Пальку.
Так скоро.
Так. Я хочу влаштувати справжнє свято.
Як нове відкриття.
Я на цілий світ розкажу, що моя донечка тут господиня.
А ще я для тебе подарунок маю.
Він давно чекав свого часу, та після нашої розмови...
я відчув, що цей час настав.
Перш ніж віддати його...
я хочу роз'яснити, яке він має для мене значення.
Коли ми покидали Вогнекрай...
я віддав своєму батькові ба ксо...
Великий уклін.
Це найвища форма поваги.
Але батько...
навіть не кивнув у відповідь.
І не благословив мене.
Він казав, що, залишивши Вогнекрай...
ми втратимо самих себе.
На жаль, батьки цю крамницю не бачили.
І не дізналися, що я завжди беріг наш вогонь.
Це той біль, який я ношу в собі.
Теплинко, не забувай ніколи...
що я даю благословення тобі щоразу, як ти входиш сюди.
А на доказ я зробив для тебе оцю річ.
ДОМАШНЄ ВОГНИЩЕ ТЕПЛИНКИ
Вау, ашфо.
Я її повішу, запалю.
Усі побачать її здалеку.
"Домашнє вогнище Теплинки".
Буде сюрприз на нове відкриття крамниці.
Ходімо, Пальку. Ти маєш відпочити.
Теплинко! Що твоя мама сказала про нашу сумісність?
Нічого.
Ось, це тобі подарунок.
Ти сюди спеціально приїхала, щоб віддати це мені?
Чекай, з якої нагоди подарунок?
О, ні.
Ти що?
Зажди. Я хочу тобі показати щось.
Тільки дай мені секунду часу.
І ще треба знайти тобі чоботи.
ЗАЧИНЕНО
Плине, що нам тут робити?
Побачиш.
Навіщо взагалі ці огорожі?
Та хтозна.
Ха-ха, моя улюблена перепічка.
Циклоніє! Що це означає?
Я знаю, що тобі кортить утекти...
проте цей залитий тунель веде до головного вокзалу.
І що з того?
Ти ще хочеш глянути на Вівістерію?
Циклоніє?
Ви що? Я муситиму лізти сюди?
Кисню вистачить...
Щонайменше на 20 хвилин.
Дехто казав, що ти туди не зайдеш.
З якого дива хтось вказує, що тобі робити в житті?
Ух ти!
Вівістерія.
Ого!
- Ой. - Твій кисень виходить.
Уже близько. Дихай повільно й не рухайся.
Вибач за це. Як я тільки до...
Ти жартуєш?
Це просто неймовірно! Я побачила легендарну Вівістерію!
Це було щось, я захоплений.
Тобою захоплений.
Ти що? Нам не можна торкатися.
Можливо, це не так.
Ні.
Може, хоч спробувати?
Спробувати?
З'ясувати, як буде...
якщо не вийде контакт, це доведе, що в нас нема шансу.
А якщо все закінчиться набагато гірше?
Що, як я тебе висушу? Що, як ти загасиш мене? І тоді...
Почати краще з малого.
Не можу натішитись.
Не можу натішитись, що маю таку доньку.
Я мушу йти.
Чекай, що?
Куди ти йдеш?
СТАНЦІЯ "МІНЕРАЛЬНЕ ОЗЕРО"
У життя в крамниці, де мені місце.
Відзавтра вона моя.
Так, стоп.
Ти ж цього не хочеш, ти таке казала сама.
Неважливо, чого я хочу.
Та важливо якраз.
Чекай. Послухай.
У тебе є можливість зробити щось путнє зі своїм життям.
"Путнє"?
Так, це може працювати для багатеньких діток твого розливу.
Та вибір життєвої дороги — це розкіш...
і вона не для моєї сім'ї.
Чому розкіш? Скажи татові, чого ти хочеш.
Це надто важливо. Може, ти переконаєш його.
Аякже.
Цікаво.
Я весь час думав, що ти на диво сильна...
а виявилось, що ти боягузка.
А ти не суддя для мене.
Ти не знаєш, що таке...
мати батьків, які для тебе зреклися всього.
Я вогонь, Плине.
Я нічим інакшим не можу стати.
Я зроблена з нього, як і вся моя сім'я.
І життя моє в ньому.
Я не готова все покинути заради тебе одного.
Не знаю, до чого тут це.
І це якраз доказ, що в нас таки нічого не вийде.
Прощавай, Плине.
ВЕЛИКЕ НОВЕ ВІДКРИТТЯ
Шановні гості, вітаємо.
Як приємно, що всі ви тут.
Я радий був обслуговувати вас...
Але час змін настав.
Ходи.
Моя іскорко...
від якої тепліє наше сімейне вогнище.
І через це я так пишаюся, що довіряю тобі свої здобутки.
Фокус удався, га?
А цей ліхтар я привіз зі своєї батьківщини.
Сьогодні я передаю і його.
Я знайшов інші причини.
Плине?
От жупел!
Нащо ти сюди приплився?
Ти кажеш, я не знаю, що до чого, і тому з нас не вийде пари.
А насправді це не все. Причин валом.
Як от, номер один — ти вогонь, я вода.
Подумай, це ж божевілля.
Так?
- Хто це такий? - Та хто його знає.
Номер два, я псую вам свято.
Ні, ну що за рідкісний клоун?
- Таких справді мало. - Правда?
Номер три! Я не оціню тутешні чудесні смаколики.
У мене печія.
Чекай, я впізнав. Це ж продовольчий інспектор.
О, так. Номер чотири! Я небажана особа в цій крамниці.
Існує безліч пояснень, через що в нас не вийде.
Ще й переконливих.
Проте є один аргумент "за", ми...
торкнулись одне одного.
І в ті хвилини з нами щось трапилося...
щось майже неймовірне.
Реакція, яка нас з тобою змінила.
Годі!
Що це, в дідька, за продовольча інспекція?
Продовольча інспекція серця й душі.
Ти що за один?
Єдиний, хто прорвався в життя вашої дочки в залитому підвалі.
То ти той, що труби рве, значить?
Що? То не я. Це ж була...
Що?
Ти наробила пробоїн?
- Я... - Теплинко!
- Закрийся! - Ні!
Це твій шанс.
Хай твій тато знає, що у твоїй душі.
Я не все встиг до смерті тата.
А тепер з тобою я навчився хапати вогонь, доки він палає.
Дішок.
Нагода сказати щось важливе, на жаль, не вічна.
Я тебе кохаю, Теплинко Комин.
І я певен, що ти кохаєш мене також.
Не кохаю, Плине, нітрохи.
Хай не вигадує! Я все прочитала.
Пальку, це любов. Чиста, як полум'я!
Кажу ж, мамо, це не те.
Плине, годі.
Теплинко...
Я ж кажу, що не кохаю!
Досить!
То ти з водяним водилася?
Ашфо, я...
І теча сталася через тебе?
Я довіряв тобі.
Отже, я не віддаю цієї крамниці.
Я керую в ній і далі.
Я хочу лишатися просто татовою іскоркою.
Ватрівка.
Що ж, квиток в один бік якнайдалі від Стихієва.
Рушай. Роздивись світ.
Зціли розбите серце.
Моя ти крап, крап, краплиночка.
Крап, крап, крап. Мамина краплиночка.
Я тобі дарую портрет.
На ньому самотній юнак...
у хвилях суму.
Теплинка!
Мамо! Тату!
НОВЕ ВІДКРИТТЯ
Вода наступає!
Ховайтеся!
Позаду.
Вгору!
Це потоп! Швидко!
Мамо, вода!
Нагору, негайно!
Пальку!
Там вогник!
Я врятую його!
Теплинко, ні!
- Плине? - Ключ дістань.
А я сподівався з'явитися ефектніше.
Ти повернувся, після всього, що я сказала.
Ти жартуєш? Проґавити таке?
Тримай двері.
Ні!
Ні-ні.
Теплинко, тікай негайно!
Потрібно тікати зараз же!
Я не лишу крамницю!
Прикро казати, але крамниці кінець. Вогникові кінець.
Ти що? Це здобуток татового життя. Я не піду звідси нікуди.
Кинь мені цей ліхтар.
Ні.
Ні-ні.
Ох, Плине!
Дякую.
Тут надто гаряче.
Лізьмо!
Обережно!
- Тут потрібен отвір. - Ні!
Сюди зразу піде вода, і ти просто згаснеш.
А ти випаруєшся. Що робити, я не знаю.
Не хвилюйся.
Що значить не хвилюйся?
Теплинко...
я не шкодую анітрохи.
Ти дала мені те, що можна шукати ціле життя.
Але я його без тебе не уявляю.
Вибач, що кажу це тільки тепер.
Я тебе кохаю, Плине.
Як же я радію, коли ти так світишся!
Вони в печі!
Плин загинув.
Ох, моя доню.
Коли рятував мене.
Тату...
це все моя вина.
І крамниця...
і Плин.
Я не казала тобі правди.
Я не хочу торгувати в крамниці.
Я знаю, що це твоя мрія, та вона не моя.
Вибач.
Я попіл, а не іскорка.
Теплинко...
не крамниці стосувалася ця мрія.
Вона стосувалася тебе.
І завжди тільки тебе.
Я так любила його, тату.
Метеличок.
Метеличок у щітці лобового скла. І вже — пів метелика.
Старий чоловік от-от умре, і він пригадує літо свого кохання.
Вона була не з його кола...
і він відчував страх.
Він гадав, що він іще юний, і кохання повернеться.
Не вернулося.
У вас прекрасна сумісність. Десять із десяти.
Щось я не догоряю. Що це діється?
Скажи що-небудь, аби розчулити водяника, чуєш?
Від сьогодні ти вже пряжений.
Бажаний.
Я хочу досліджувати світ із тобою, Плине Плавунець.
І щоб ми були в парі разом.
Назавжди.
До речі, у комині є сажа.
А що я казала! Мій нюх знає цей дух.
ЗА КІЛЬКА МІСЯЦІВ...
Якби ти була ягідкою, я би звав тебе "моя красунечка".
Моїй принцесі.
Важко повірити, що цей рай я могла закрити.
Звиняйте.
Папоротний, то ви фан Повітрогонів?
Фу-фу.
Горьку, а ти знаєш, чим добре, що ми тут торгуємо?
Не треба їсти Палькові згорішки?
Друже, ти знаєш, я став на відпочинку недочувати.
Вітаю!
- Здрастуй, Плине! - Здоров, Плине!
Теплинко, ходімо.
Ну що ж, сльозливі розставання — це трохи не моє.
Плине.
Ну що за брехунець!
Крап, крап, крап
Мамина краплиночка
Доню, ти впевнена щодо нього?
Упевнена.
Тату...
мені шкода, що стажування так далеко.
Це просто найвідоміша склодувна фірма у світі...
хтозна, чи це буде моя робота.
Я повернуся за кілька місяців...
і з цього ще, може, не вийде нічого...
Рушай у нове життя.
А ми тут удвох якось дамо раду.
Нарешті маємо час пошкваритися.
Ми вирушили й не повернемося Ми завжди знаємо, куди подінемося
Не знав, доки не побачив твоє сяйво Я мало не пропустив це марево
Ти раз, а я двічі Ти не проти глянути мені у вічі?
Глянути у вічі
Якщо це так, то не мовчи
Я не проти прийти сюди
Ми з тобою будемо разом Ти будеш горою, а я низом
Прекрасна мить і сліпий дощ?
О, так
Літня ніч, прекрасна мить Де я? Ти знаєш, я чекаю
Чекаю
Якщо це так
То не мовчи
Я не проти прийти сюди
Якщо це так, то не мовчи
Я не проти прийти сюди
Сяй
Сяй як завжди
Ти сяй завжди
Ти сяй І прийди сюди
Якщо це так, то не мовчи
Я не проти прийти сюди
Ми вирушили й не повернемося
- Ми завжди знаємо, куди подінемося - Якщо це так
Не знав, доки не побачив твоє сяйво
То не мовчи
Ти раз, а я двічі Ти не проти глянути мені у вічі?
Я не проти прийти сюди
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька