Říká se, že cestovat znamená žít.
No, možná, pokud z vás ovšem den na letišti dřív nevysaje život.
Kde jinde by chtěli, abyste dorazili s dvouhodinovou rezervou,
jen aby vám pak hrozilo dvouhodinové zpoždění?
I tak si myslím, že loňské cestování mi prospělo.
Očividně mi rozšířilo obzory.
Do jisté míry.
Teď se tedy vydávám tam, kam zjevně musí zavítat každý cestovatel.
Mířím do Evropy.
Dobře. Kde to přesně jsme?
Scestuju celý kontinent…
odshora až dolů.
Vydám se mimo vyšlapané cesty objevit skryté poklady…
Vidíte to?
…a vzbudit v sobě dobrodružného ducha.
Koukejte. Nedržím se.
Jsou tady. Co je to? Příď?
Budu si tříbit chuťové buňky.
Páni, to bylo dobré.
Hrozny připraveny.
A pokusím se žít jako místní.
Vítejte v mé vesnici.
To je šílené.
Zachránil jsem ti život. Nezapomeň.
Veškeré obavy si sbalím do kufru…
Už jedou.
Nikdy nevíte, co s tělem udělá čirá hrůza.
Nic takového jsem od dětství nezažil.
A uslyšíte ode mě tři slova,
Připraven k odletu.
EUGENE LEVY, ZDRÁHAVÝ CESTOVATEL
EVROPA
Každá cesta musí někde začít.
To je z mé hlavy.
Moje cesta začíná tady, u nejsevernějšího výběžku Švédska,
a přede mnou se rozkládá celý evropský světadíl.
Skličující pomyšlení pro někoho, kdo není příliš zcestovalý.
Na začátek prvního úseku své velkolepé cesty po Evropě
jsem letěl 9 500 kilometrů přes sedm časových pásem,
z Toronta do švédského městečka s názvem Gammelstad,
které je tak daleko na severu, že jsem sotva 50 km od polárního kruhu.
Tady daleko na severu prý ani nezapadá slunce.
Jak můžete žít bez noci?
Obvykle když máte špatný den, víte, že skončí.
Držím se svých zvyků. Mám rád, když po dni přijde noc,
ale Švédové to možná vidí jinak.
ŠVÉDSKO
Tady ve Švédsku oslavují nejdelší den
největším festivalem v kalendáři.
Letním slunovratem.
Než se však zapojím do víkendu plného zábavy,
místní průvodce Robert mě odveze do hotelu ve svém taxíku.
- Takhle se to dělá? - Ano.
A já s radostí vysolím slušné dýško,
pokud se tam dostaneme, aniž bychom nabrali vodu.
Tak jedeme.
Máte tu spoustu řek, Roberte.
Tohle je druhá největší řeka Švédska. Je dlouhá 580 kilometrů.
Je obrovská.
Když se v 16. století Švédsko začalo modernizovat,
používali jsme řeky pro těžbu dřeva.
Takže těžařský průmysl tu má silné kořeny?
Ano, je tu spousta stromů.
A má pravdu.
Stromů je tu přibližně 87 miliard.
To je víc než třetina všech stromů v USA
vměstnaných na rozloze země zhruba o velikosti Kalifornie.
Problém je, že součástí tolika lesů jsou také…
Komáři.
- Komáři? - Jo.
Máme tu víc než 47 různých druhů komárů.
Kolik? 47 různých druhů komárů?
- Ano. - Páni.
Co tu lidé obvykle dělají?
Oblíbené jsou outdoorové aktivity.
V létě jezdíme na řeky, jezdíme na kajaku, na lodi, rybaříme.
V zimě chodíme rybařit na led,
na procházky lesem, jezdíme na skútru a tak.
Je to velmi extrémní život.
Stejně jako pro většinu měšťáků i pro mě je extrémem chybějící wi-fi.
Přijet na místo, kde je hlavní dopravní tepnou řeka, mě tedy znervózňuje.
Už jsme blízko vašeho hotelu. Arctic Bath.
Tuším, že hotel s názvem „Arktická koupel“ není pro slabé povahy.
Svým designem připomíná kupu naplaveného dřeva a slouží lidem,
kteří chtějí zakusit příjemnější stránku divočiny
jen za necelých 1 000 dolarů za noc.
Provede mě tu Jessica,
jejíž rodina žije v této jedinečné části světa po mnoho generací.
Tak jsme tady.
Musím říct,
že to je jedna z nejzvláštnějších staveb, jaké jsem dosud viděl.
Plovoucí prstenec zahrnuje restauraci, vířivky a saunu.
A v jeho středu se nachází bazének, který přímo tvoří řeka Lule.
Vidíte tu síť okolo?
Ta je tu kvůli štikám, aby vás při plavání nekously do prstů.
- Opravdu? - Ano.
Tohle je vaše ubytování. Pojďte dál.
Váš pokoj.
Velké okno.
Abyste si užil slunce, celou noc.
A co tu máte na zakrytí oken?
Je to…
- Jsou tu žaluzie… - Jo.
…ale k čemu je potřebujete?
No, řekněme kvůli spánku.
Pokud chcete vyzkoušet, jak žijí lidé na severu Švédska,
necháte žaluzie roztažené.
- Roztažené? - Ano.
- Budu potřebovat menší tmu. Ale… - Jo.
Já a moje máma pečeme tradiční chléb.
Jestli chcete, můžete se zastavit pro chléb na oslavu.
- Seznámíte se s mojí mámou. - Fajn.
- Dobře. Děkuju, Jessico. Díky. - Děkuju.
Pečení chleba patří k přípravám na letní slunovrat.
Každý rok se toto městečko promění,
aby přivítalo tisíce nadšenců.
A Jessica chtěla, abych se s jedním z nich,
s Evou, sešel na náměstí.
Měli jste někdy pocit, že jste trochu podcenili oblečení?
- Zdravím, Eugene. Jsem Eva. - Zdravím, Evo.
- Ano. - Můj manžel. Jmenuje se Göran.
- Göran? Těší mě. - Jo.
- Jo. Připojte se k nám. - Dobře.
Připravujeme se na letní slunovrat.
Fajn. Takže to, co tu teď vidíme, je jen zkouška?
Přesně tak. Je to zkouška.
Letní slunovrat je skoro jako náš národní svátek.
Všichni oslavují.
Budeme tančit kolem májky.
Jak souvisí májka s letním slunovratem?
Život začíná v létě a podle některých
je to falický symbol. Vztyčíme ji.
Tam, odkud jsem, obvykle trvá skleničku nebo dvě,
než přijde řeč na tohle téma.
- Tak jo. - Jo.
Takže, je to hezká věc a taky je to falický symbol.
Přesně tak.
Chápu. A pak ji prostě vztyčíte.
A… Jak vidíte, je to bidlo a tyč.
A na konci té tyče visí dvě obruče.
Můžete hádat, co symbolizují.
A když… Mohli bychom… Máme představivost.
Mohl byste nám pomoct tu májku ozdobit.
- Jistě, pomůžu. - Jo.
To je moc krásné. Mám jít na druhou stranu?
Mám tu věc překročit?
Budu u vás za pět deset minut.
- Ruku? - Tady.
- Bezva. - Díky.
- Dospodu. Ano. - Ano? Dospodu.
- Podržte to. - Jo.
- Obvážu to. - Tak.
- Ale ať je… - Ruce dobrý?
Zatím ano.
- Páni, vidíte? - Jo.
Ty květiny kvetou v čase letního slunovratu.
Slunce probouzí k životu květiny i lidi.
Takže o letním slunovratu je tu veselo.
To rozhodně.
V období kolem 22. března se ve Švédsku rodilo nejvíc dětí.
- Opravdu? - Ano.
Devět měsíců po letním slunovratu.
Asi už vím, proč se na ten svátek tak těší.
Začíná mi to být jasné.
Ty květiny na májce jsou podle mě jen zálivkou…
na salátu, rozumíte.
Ale samotný salát je jako: „No tak, zlato. Pojď na to.“
No, tohle je asi jeden z nejhezčích falických symbolů, co jsem kdy viděl.
Z těch řečí o salátu a zálivce jsem najednou dostal hlad.
A tak mířím do pekárny za Jessicou a její matkou Jane.
Prý na ten festival nemohu přijít s prázdnou,
proto se pustíme do pečení chleba.
Tak jo. Vítejte na pečení mjukkaky.
- Dobře. Jakže? „Haka?“ - Mjukkaka.
- Jo.
V překladu je to měkký chléb.
Takže Jane, tohle děláte…
- Ano. Už to… - …už dlouho.
- Není to váš první chléb. - Dřív jsem jich pekla 180…
- Denně. - …denně.
To je pořádná večeře.
Je to náš speciální chléb,
proto důsledně dbá na postup jeho pečení.
- Jo. - Aha.
- Jo. - Nasypte sem trochu mouky.
- Dobře. - Trochu.
- Dám vám tenhle. - Jo.
Vezměte si váleček.
Chce to jemné ruce.
- Jemně. - Ano.
- Chce to jemné ruce. - Ty já mám. Vidíte?
Jane, pomáhá vám s tím i manžel?
Nemůže, má to totiž zakázané.
Ty chleby pak vypadají takhle a máme problém je prodat.
Můj snoubenec… Ne, ten sem nesmí.
Přehání to s moukou. Ne.
Vaření, to jim jde, ale pečení ne.
- Jo. - Proč mám pocit,
že budu další muž, kterého z téhle kuchyně vykážou?
- Jak dlouho jste ženatý? - To je… Jsem ženatý 46 let.
- Páni. - Jo.
- To je… - Slušné.
- Ano. - Dobře.
To není špatné.
- Nějaké tipy? - No…
- Tady nahoře, tam ne. Jen tady. - Nahoře…
Tady máte tip.
Naslouchat, řekl bych.
- Naslouchat je dobré. - Ano.
- Jo. - Ano? Dobré?
- Musíte mě poslouchat. - To si z toho vzala ona.
Dobře. Ano?
- Dobré? - Má být kulatý.
- Jessico. - Eugene.
- Tady víc a tam míň. - Dobře.
Nevím, jestli to tak je jen tady ve Švédsku,
ale jsou to velmi silné ženy.
Neberou si servítky.
Jsou zvyklé dělat věci po svém a správně.
A když to tak neděláte, zmizte.
Tady ve Švédsku mají 47 druhů komárů.
A do pece.
- Do pece. - Ano.
- Raz, dva, tři. - Ale ne.
- To není dobré. - Počkat.
Ne. Nebude hezký, ale dám ho tam.
Jessica umí člověka opravdu povzbudit.
Tak jo, za vzhled sice žádné ceny neposbírá,
ale tajemství je v ochutnávce.
- Dobrý, že? - Páni.
Existuje jedna lidová pověst o chlebu,
podle které ženy v 18. století spávaly s bochníkem chleba pod paží,
aby ho posílily o feromony.
A pak ho daly tomu, za koho se měly provdat.
A když ho pak snědl, poznaly, že je to ten pravý.
To je příšerná pověst.
Když se na něj nedíváte, je dobrý.
Nesuďte knihu podle obalu.
Povím vám, co ještě se tady na severu těžko posuzuje.
Čas jít spát.
Tohle je podle mě definice sadismu.
Jak mučit hosta, který si chce dopřát klidný noční spánek?
Nainstalujeme sem takovéhle žaluzie,
které nelze úplně zatáhnout a neblokují světlo.
Říkáte si, že pokud někdo vymyslí systém,
který efektivně a rychle blokuje světlo,
budou to právě Švédové.
Čekali byste, že tu uvidíte nádherné záběry
zapadajícího slunce, ale toho se dočkáte až za šest týdnů.
I o půlnoci to vypadá, jako kdyby matka příroda hledala vypínač.
Když žijete na místě, kde je po velkou část roku tma,
potřebujete využít sluneční světlo na maximum.
Možná vás překvapí, že i když tu nebyla noc,
vstal jsem odpočatý a svěží.
Objevil jsem masku na oči.
Byla tam položená. Nikdy předtím jsem ji nepoužil, nebylo třeba.
Nasadil jsem si ji a spal jsem jako mimino.
Jo. Všechno je dobré. Vlastně je tu krásný výhled.
Během svátečního víkendu se Švédové hrnou do přírody.
A tak mám dnes namířeno do přírody, abych opravdu zakusil život místních.
Ukázalo se, že to úplně neodpovídá mým představám.
Setkám se s vábitelem losů.
Jessica byla tak hodná, že mi to s ním domluvila.
Chci vyzkoušet všechno možné, abych se toho dozvěděl co nejvíc.
Tak jdeme na to.
V Kanadě jsem nikdy žádného losa neviděl, což je překvapení
vzhledem k tomu, že dospělý samec bývá až dva metry vysoký
a váží 450 kilo.
Ale stejně jako já jsou plaší.
Takže je někdo povolaný musí přilákat.
Někdo, kdo se s losy dokáže dorozumět.
Prý má v lesích vlastní chatu.
Podle mě to bude takový ten typ Grizzlyho Adamse.
Pochybuju, že mě přijde přivítat ve sportovní bundě.
- Dobrý den. - Zdravím.
- Jmenuju se Mikael. - Mikael.
- Jo. - Eugene.
- Těší mě. - Mě také.
Měl byste si půjčit tohle, máme tu spoustu komárů.
- Slyšel jsem. - Tak aby vás nesežrali.
Tak jo, s takovou se na obálku GQ nedostanu,
ale pokud to odpudí komáry, tak to risknu.
Uděláme si procházku lesem. Co vy na to?
- Pak… - Rychlou procházku.
- Co říkáte? - Jo. Ukážu vám svůj obývák.
Losy vábíme v období jejich říje.
Losí samec tedy přijde a pomyslí si: „Mám tu pěknou holku.“
A pak je zklamaný, když uvidí tlustého chlápka ze severu.
Tlustého chlápka ze severu?
Snad tím nemyslí mě.
Los prý dokáže běžet rychlostí až 56 kilometrů za hodinu.
Proto není dobré losa zklamat.
Pokud nějaký los přijde, ani se nehněte.
Možná se postavím za vás. Je to dobrý nápad?
Jo, dělejte, co chcete.
Spokojený?
Začneme losy vábit voláním.
Zníte nemocně.
Nesmějte se mi.
- Já to beru vážně. - Ne, ne.
Člověk si na to musí zvyknout,
- protože to zní… - Jo.
Měl byste zajít do lékárny. Ale…
Chcete to zkusit?
V Torontu to nezkoušejte.
V Torontu?
Přijde mi to bláznivé i ve Švédsku.
- Tohle by šlo. - Dobrý?
Dobrý.
Nic nevidím.
Jak dlouho obvykle trvá, než…
- Tak tři čtyři hodiny. - Dobře.
Chvíli trvá, než přijdou.
Dobře.
- A když máte rezervaci na večeři? Nebo… - Jo.
- Na večeři zapomeňte. - Žádná večeře?
Jo.
- Už něco vidíte? Někde? - Nic.
No, los nám dal košem.
Škoda, Mikael však stále trvá na tom, že mi ukáže, proč Švédové milují přírodu.
Ve Švédsku platí, že když jste neustále v pohybu…
- Jo. - …a někdy to trochu přeháníte,
opustíte svého ducha.
Občas je třeba na chvíli se zastavit.
Počkat, až se váš duch vrátí.
- Ano. - Jo. A někteří říkali:
„Pobyt v lese je ångestdämpande, uklidňující a…“
Ång… Ångestdämpande znamená trávit čas v lese,
- uvolnit se? - Ano.
Budu upřímný, těch komárů je tady na mě moc.
- Jo. - Takže nejsem…
Nejsem tak uvolněný, jako jste, řekněme, vy.
Mikaeli, díky, že jste mě vytáhl do přírody.
Moc jsem si to s vámi užil.
Jaké máte procento úspěšnosti, kdy vám los opravdu odpoví?
V období říje je vysoké.
Někteří prostě mají štěstí.
No, třeba nějakého losa spatřím v Kanadě.
Šance, že najdu ångestdämpande, je u mě stejně prchavá jako spatřit losa.
Ale můj den strávený v lůně přírody ještě neskončil
- a možná mi ho pomůže objevit Robert. - Zdravím.
Slíbil, že v předvečer slunovratu spolu vyplujeme na grilování.
- No, kajaky. - Jo.
Myslel jsem, že pojedeme motorovým člunem jako předtím.
Ale to je…
To je… Občas zvolíme motorový člun, jindy kajak.
No, mám šťastný den.
- Jo. - Vestu? Prosím.
Chci mít jistotu, že v cíli budu ještě dýchat.
- Dobrý nápad. - Jo.
- Jo.
Nikdy nepanikařte.
- Nepanikařit. - Nepanikařit.
Nikdy nevíte, co s tělem udělá čirá hrůza.
- Nepanikařit. Ne. - Ne. Nepanikařit.
- Za žádných okolností. - Tři oblíbená slova.
Pádlem se odstrčte.
Perfektní. Výborně.
V potu už jsem si párkrát zaplaval, ale dneska mám aspoň pádlo.
Jedna z věcí, které miluju, když takhle vyrazím na vodu…
Žádní komáři.
Žádní komáři?
To je bezva.
- Jaký je to pocit? - Je to skvělé. Jde to hladce.
Ano? To je fajn.
Myslím, že jsem se pro tohle narodil.
Vlastně je to velmi příjemné.
Od chvíle, co tu jsem, jsem se asi necítil uvolněnější.
Máte pro to i slovo, že ano?
„Ångestastrapende.“
Jak se to hláskuje?
Na to nemáme čas.
Angu… Ångestdämpande.
Ano. Ångestdämpande.
Což znamená dopřát si velkou dávku klidu a relaxace
a v zásadě se zbavit úzkosti a stresu?
Ano.
Nechat se unášet proudem. To děláme, když takhle vyrazíme na kajak.
Necháme se unášet proudem.
Unášet se proudem je námět k přemýšlení,
ale právě teď mě unášejí myšlenky na jídlo.
A Švédové říkají: když roztaje sníh, vytáhneme grily.
Akorát to říkají ve švédštině. To jen poznámka na okraj.
- Zdravím vás. - Dobrý den.
Poutníci připluli.
Mikaeli.
- Zdravím. Jak se máte? - Mikael už je tady.
Buď běhá rychleji
než los se svými 56 km/h, nebo přijel autem.
- Zdravím. - Můj syn Emil.
- Emil? Těší mě. - Jo.
- Manželka Anna. - Zdravím.
- Anna. Moc mě těší. - Anna? Těší mě.
Jaké to je, žít s takovým mužem?
Chci říct… to vás tam prostě odtáhne?
Když nechcete… Rozumíte?
Dneska jdeme do lesa, ať chceš, nebo ne.
„Stampenande.“ „Ångestampenande.“ Co?
Ångestdämpande.
- Ångestdämpande. - Jo.
Snažil se mi to vysvětlit v lese,
ale tolik nás zaměstnával boj s komáry, že jsem to nepochopil.
Ångestdämpande.
Idea, že vám něco pomůže ulevit od stresu a úzkosti.
To, že tady ve Švédsku je to příroda,
mi tak nějak došlo, když jsem jel na tom kajaku.
Roztomilé děti.
- Díky. - Ukaž, jak jsi velký.
Ukaž se mi.
- No páni. - Usmívá se.
- Podle mě je připraven vyrazit na řeku. - Vezmu ho a dám mu pár tipů.
Poté co jsem začal hledat své ångestdämpande,
jsem v tom správném rozpoložení na zítřejší velkou událost.
Festival letního slunovratu.
Je čas na švédskou oslavu slunce
a všichni jsou připraveni, až na to slunce.
Vypadá to, že na svou vlastní párty možná ani nedorazí.
Tenhle liják dává konceptu unášení se proudem nový význam.
Představa, že oslavujete slunce a pak ho nespatříte…
O tom by se asi mohly psát knihy.
Ale oni se na to moc těší a podle mě to bude zábava.
- Zdravím. - Jessico.
- Vítejte na letním slunovratu. - Moc vám děkuju.
Napadlo mě vzít vám deštník.
Zdá se, že sluníčko dneska nevyjde.
Ne. To je pro letní slunovrat typické.
Deštivé počasí je normální,
jinak to není letní slunovrat. A vy chcete poznat realitu.
Chci co možná nejvěrnější zážitek…
- Ano. - …slunovratu.
Zlatým hřebem festivalu je stavění májky,
po němž následuje tanec, popíjení
a cokoli dalšího, k čemu ten tanec a popíjení vede.
Ale nejdřív mi Jessica ukáže trochu jinou švédskou tradici.
Říkala jsem si, že začneme švédskou fikou, jestli chcete.
- Švédskou fikou? - Jo.
Obvykle to zahrnuje sladké pečivo a kávu,
ale ve skutečnosti je to čas na relax, posezení a popovídání si s přáteli.
- To se mi líbí. - Fika je nejlepší.
Některé věci, jež festival nabízí,
jsou lahodou pro chuťové buňky.
- Chutná? - Moc.
A pak je tu tohle.
Švédové milují nakládané sledě,
pikantní, fermentované ryby,
které se podávají jako součást bufetu nebo švédských stolů.
Dobrý den. Mohu ochutnat sledě?
A Jessica si usmyslela, že je musím taky ochutnat.
Vy tu rybu loupete?
- Ano. - Ano.
Páni, to je… Už se těším.
Můžete ji sníst i s kostmi, ale…
Ne. Kosti nechci.
Tak co?
Je to vážně dobré.
- Ano? - Jo.
- Nežertujete? - Ne.
Vážně ne?
A po ochutnání sledě má Jessica něco na spláchnutí chuti.
Jsme tu.
Připojíme se k Evě a Göranovi na tradiční přípitek
před vztyčením májky.
Takže moje mjukkaka. Ten chléb se mi vážně povedl.
- Je výborný. Ano. - Že je dobrý?
- Je moc dobrý. - Dobrý.
Není to tak těžké.
- Ne. Šlo nám to. - Pečení chleba.
- Že? - Ano.
Teď přijde na řadu pálenka,
ale než se budeme moct napít, musíme zpívat.
- Trénoval jste? - Görane?
- Krása. - Ano.
- Dobré pití. - Ano.
Je letní slunovrat. Musíte.
Kvůli zábavě, že?
Pokud máte tradici, která se dodržuje několik stovek let,
stane se součástí vaší podstaty.
Jsem Švédka a takhle to dělali moji rodiče,
moji prarodiče a jejich rodiče
a prarodiče také.
Je to veselé období roku, které vás jaksi pohltí.
Je v tom jistá ironie, oslavovat slunce, když jste promočení na kůži.
Zpívání v dešti je na Švédy krátké.
Ve většině částí Švédska zvedají májku muži.
Ale na severu Švédska
máme silné, nezávislé ženy, které to zvládnou samy.
Jako vaše máma.
Ano, moje máma je silná, nezávislá žena.
A je to.
Jo!
Vylezeme nahoru, abychom si našli místo?
Tančí kolem ní.
Ach bože.
Žabí tanec.
Aha.
To je ten zvuk, co žáby vydávají.
Nic nevyjádří švédský letní slunovrat lépe než žabí tanec.
Bývala to pochodová melodie Francouzů,
ale Švédové z ní udělali oblíbenou lidovou píseň.
Líbí se mi, že tančí s takovou radostí…
- Jo. - …v tomhle počasí.
Nic podobného jsem asi ještě neviděl.
Jen ve Švédsku.
Na počasí nám nezáleží. Může pršet, svítit sluníčko.
Slavit tu budeme vždycky.
Budu upřímný, moc si to užívám.
- Jo? Já to věděla. - Nic takového jsem
- od dětství nezažil. - Ne.
Kdyby tu byl můj malý vnuk James, moje dcera,
syn a manželka,
dneska bych kolem té májky tančil.
Vidět tohle všechno, a v tomhle počasí…
O to víc mám ty lidi rád.
Je to zvláštní koncept, májka jako falický symbol.
Je těžké spojovat to s rodinnou oslavou. Ale je to něco mnohem víc.
Je to symbol plodnosti, která souvisí s půdou,
půda plodí květiny,
které zdobí májku, a plodí potraviny, které jíme.
O tom tenhle svátek je.
To je podle mě podstatou toho unášení se proudem.
Musíte si cenit toho, když se vám v životě daří.
Přestát zimu, protože víte, že jednoho dne vyjde slunce,
a máte tak možnost nahlédnout do duše Švédů.
Až takový význam tenhle svátek má.
Naučit se nechat se unášet proudem
je možná to nejdůležitější, co si ze svého pobytu ve Švédsku odnesu.
Snad mi to při mém evropském putování poslouží.
Příště uvidíte…
Skotsko je vlastí mé matky. Žila tu do svých 13 let.
To je rozcvička.
Vaše rodina by sem přišla slavit s ostatními.
Takový pocit jsem nikdy předtím nezažil.
Tady jsou.
Blíž už se svému rodokmenu nedostanete.
Na zdraví.
Páni.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová