At rejse siges at være at leve.
Måske, hvis ikke en dag i lufthavnen allerede tog livet af en.
Hvor får man ellers besked på at stille to timer før tid…
…og alligevel være ved at komme to timer for sent?
Men mine rejser sidste år gjorde mig nu godt.
De udvidede min horisont.
I hvert fald lidt.
Så nu takler jeg noget obligatorisk for enhver respektabel rejsende.
Jeg rejser til Europa.
Hvor er vi egentlig henne?
Jeg skal se Europa…
…fra ende til anden.
Jeg færdes langt fra alfarvej for at se nogle fantastiske steder…
Se engang!
…og favne min spirende eventyrlyst.
Se lige! Uden hænder.
De er lige her. Forstavnen, ikke?
Jeg tester mine smagsløg…
Wow, det smagte godt.
Druerne er klar.
Og prøver at leve som de lokale.
Velkommen til min landsby.
Helt utroligt.
Jeg har lige reddet dit liv, så husk mig.
Jeg lægger bekymringerne i kufferten…
Nu kommer de.
Man ved aldrig, hvordan kroppen reagerer på frygt.
Sådan noget har jeg ikke prøvet, siden jeg var barn.
Og nu siger jeg snart tre ord, jeg aldrig har sagt før.
Klar til afgang.
EUROPA
Alle rejser starter jo et sted.
Det fandt jeg selv på.
Min rejse starter her i det allernordligste Sverige
med resten af Europa for mine fødder.
Det er en overvældende tanke for en, der ikke rejser så meget.
Første etape af mit store europæiske eventyr
var en flyvetur på 9.500 km gennem syv tidszoner
fra Toronto til den lille by Gammelstad i Sverige.
Den ligger så langt mod nord, at vi er knap 50 km fra polarkredsen.
Jeg har hørt, solen ikke går ned så langt mod nord.
Hvordan tåler de livet uden nat?
Har man en dårlig dag, ved man jo, den får en ende.
Som vanemenneske kan jeg lide, at nat følger dag.
Men svenskerne griber det anderledes an.
Her i Sverige fejrer de den længste dag med den største fest i årets kalender.
Midsommer.
Før jeg kan deltage i weekendens festivitas,
giver min guide Robert mig et lift til hotellet.
- Gør man sådan? - Ja.
Jeg giver klækkelige drikkepenge, hvis vi ikke synker undervejs.
Afsted med os.
Det er godt nok en stor flod.
Det er Sveriges næststørste flod. Den er 580 km lang.
Den er enorm.
I 1500-tallet, da Sveriges modernisering startede,
brugte vi floderne til tømmertransport.
Er tømmerbranchen noget stort her?
Ja, der er mange træer.
Ja, mon ikke?
Der er godt og vel 87 milliarder træer.
Det er mere end en tredjedel af USA's træer
i et land på størrelse med Californien.
Problemet er bare, at skov også betyder…
Myg.
- Myg? - Ja.
Vi har mere end 47 forskellige typer myg.
47 forskellige slags myg?
- Ja. - Wow.
Hvad laver folk mest heroppe?
Friluftslivet er populært her.
Om sommeren sejler vi i kajak eller både og fisker på floden.
Om vinteren er der isfiskeri.
I skoven kører vi på snescootere og den slags.
Livet her er ret ekstremt.
Som bybo er "ekstremt" for mig, at der ikke er Wi-Fi.
Så at være et sted, hvor hovedvejen er en flod, er mildest talt foruroligende.
Nu nærmer vi os dit hotel.
Til Arctic Bath.
Med et navn som Arctic Bath gætter jeg på, at hotellet ikke er for sarte sjæle.
Hotellet ligner en tømmerdæmning og er rettet mod gæster,
der vil opleve naturen på luksusmåden for lige under 1.000 dollar per nat.
Jessica viser mig rundt.
Hendes familie har boet i denne unikke del af verden i generationer.
Så er vi her.
Jeg må indrømme,
det er en af de underligste bygninger, jeg nogensinde har set.
En flydende ring med restaurant, boblebad og sauna.
I centrum er der bassin direkte ned i Luleelven.
Kan du se nettet her?
De holder gedderne væk, så du kan svømme med tæerne i fred.
- Virkelig? - Ja.
Du skal bo her. Kom ind.
Her er dit værelse.
Store ruder.
Så du kan se solen. Hele natten.
Hvordan dækker I ruderne til?
Det er jo…
- Der er persienner… - Ja.
Men hvorfor vil du bruge dem?
Ja, altså for at sove.
Hvis du vil opleve, hvordan man bor i det nordlige Sverige,
så lad persiennerne være åbne.
- Lad dem være åbne? - Ja.
Jeg foretrækker det lidt mørkere.
- Men… - Ja.
Min mor og jeg er ved at bage et traditionelt brød, vi har her.
Kig forbi, hvis du vil have lidt brød, du kan tage med til festen.
- Så kan du hilse på min mor. - Fint.
- Okay. Tak, Jessica. Tak. - Tak.
Bagningen er kun en lille del af festforberedelserne.
Hvert år forvandles den lille by og tager imod tusindvis af gæster.
Jessica har bedt mig møde en af dem, Eva, henne på torvet.
Kender du det, hvor man har det forkerte tøj på?
- Hej, Eugene. Jeg hedder Eva. - Hej, Eva.
- Ja. - Det er min mand.
Han hedder Göran.
- Göran? Rart at møde dig. - Ja.
- Ja. Kom og vær med. - Okay.
Vi gør klar til midsommerfest.
Okay. Så det, vi nu ser her… Øver I jer bare?
Nemlig. Det er præcis, hvad vi gør.
Midsommer er nærmest vores nationaldag. Det er en dag, alle fejrer.
Vi skal danse om majstangen.
Hvad har en majstang med midsommer at gøre?
Livet starter jo om sommeren, og nogle mennesker siger,
det er et fallossymbol, som vi så rejser.
Der, hvor jeg kommer fra, kræver det et par drinks,
før man taler om rejsning.
- Okay. - Ja.
Så den er pæn, og så er det et fallossymbol.
Nemlig.
Javel. Og I rejser stangen.
Og der er en stang og en stang på tværs.
I hver ende af bjælken hænger to cirkler.
Du kan nok gætte, hvad de symboliserer.
Når… Altså vi kan godt forestille os det.
Du kan hjælpe os med at pynte majstangen.
- Det vil jeg gerne. - Ja.
Det er så fint. Træder I bare over her?
Skal jeg skræve hen over den?
Jeg er der om fem-ti minutter.
- Skal jeg hjælpe? - Her.
- Flot. Hov. - Tak.
- Nederst. - Nederst?
- Sæt dem nederst. - Ja.
- Hold dem. - Ja.
- Jeg har en snor. - Sådan.
- Men sørg for… - Er hænderne okay?
Indtil videre.
- Se lige. Se. - Ja.
Blomsterne er klar ved midsommer.
Solen vækker blomster og mennesker til live.
Så der er gang i den til midsommer.
Helt sikkert.
Den 22. marts er Sveriges hyppigste fødselsdag.
- Er det? - Ja.
Midsommer og ni måneder efter.
Jeg tror, jeg ved, hvorfor de glæder sig sådan.
Det hele er soleklart.
Blomsterne på stangen er bare dressing på…
Ja, på salaten, ikke?
Men selve salaten er, at der kommer gang i den.
Det er et af de flotteste fallosser, jeg i mit liv har set.
Al den snak om salat og dressing har gjort mig sulten.
Jeg går hen til bageriet for at møde Jessica og hendes mor, Jane.
Jeg hører, jeg ikke må komme tomhændet til fest, så vi skal bage brød.
Okay. Nu skal du lære at bage mjukkaka.
- Okay. Hvad er det der "haka"? - Mjukkaka.
- Ja.
Det betyder "blødt brød".
Jane, du har bagt i…
- Jeg har bagt… - …ret længe.
- Det er ikke dit første brød. - Jeg plejede at bage 180…
- Om dagen. - …om dagen.
Det er meget mad.
Vi er kendt for vores brød.
Hun går højt op i, hvordan det præcist skal slås op.
- Ja. - Okay.
- Ja. - Drys lidt mel på bordet.
- Okay. - Bare lidt.
- Du får den her… - Ja.
Tag kagerullen.
- Ja. - Gå gelinde til værks.
- Blødt greb. - Ja.
Med bløde hænder. Ja.
Har nogen et blødt greb… Se?
Jane, hjælper din mand dig med at bage?
Det må han ikke, for han duer ikke til det.
De ser sådan ud, og så kan vi ikke sælge dem.
Min forlovede er… Nej, han hjælper ikke. Han bruger for meget mel, så nej.
De er gode til at lave mad, men ikke til at bage.
- Ja. - Hvorfor fornemmer jeg,
jeg er den næste mand, der bliver strittet ud?
- Hvor længe har du været gift? - Jeg har været gift i 46 år.
- Wow. - Ja.
- Det… - Ikke ringe.
- Nej. - Okay.
Det er ikke ringe.
- Har du gode råd? - Tja…
- Heroppe, ikke dernede. Kun heroppe. - Oppe…
Det var det ene.
Man skal lytte.
- Det er godt at lytte. - Ja.
- Ja? Er det godt?
- Du skal lytte til mig. - Det var, hvad hun hørte.
Okay. Ja?
- Er det godt? - Det skal være rundt.
- Jessica. - Eugene.
- Mere her og mindre der. - Godt.
Ja.
Jeg ved ikke, om det er noget svensk eller hvad.
Men det er godt nok stærke kvinder, ikke? De finder sig ikke i noget.
De gør tingene på deres måde og gør det ordentligt.
Gør man det forkert, må man vige pladsen.
Der er 47 slags myg i Sverige.
Ind i ovnen.
- Ind i ovnen. - Ja.
- En, to, tre. - Åh, nej.
- Det var ikke godt. - Vent.
Nej. Det bliver grimt, men bare sæt det ind.
Jessica er så opmuntrende.
Okay, det er ikke verdens kønneste brød, men derfor kan det godt smage godt.
- Det er godt, ikke? - Wow.
Der er faktisk en historie om brød.
Kvinder i det 18. århundrede plejede at sove med et brød i armene
for at give det feromoner.
Og så gav de det til deres udkårne.
Spiste manden brødet, vidste de, at han var den rette.
Sikken frygtelig historie.
Bortset fra udseendet er det godt.
Ja, man skal ikke dømme på udseendet, vel?
Der er også noget andet heroppe mod nord.
Sengetiden.
Det her for mig er ren sadisme.
Hvordan kan man bedst pine en gæst, der bare vil sove godt om natten?
Med sådan nogle persienner, der ikke lukker helt og ikke mørklægger lokalet.
Skulle nogen kunne designe noget, der mørklægger lokalet i en fart,
må det da være svenskerne.
Her kunne I måske forvente at se smukke billede
af solnedgangen, men den går først ned igen om seks uger.
Det er midnat, men Moder Natur har blusset tændt.
Når man bor et sted, hvor det er mørkt meget af året,
får man nok mest muligt ud af solen.
Det overrasker jer måske at høre, at selvom det ikke blev nat,
vågnede jeg veludhvilet næste dag.
Jeg tog maske for øjnene.
Dem havde de lagt klar.
Jeg har aldrig prøvet eller haft brug for en før.
Jeg sov tungt med den på.
Ja. Så alt er fint. Her er faktisk en fantastisk udsigt.
Til midsommerweekenden valfarter svenskerne ud i naturen.
Så i dag drager jeg også ud for at leve som de lokale.
Det viser sig, de lever lidt anderledes, end jeg troede.
Jeg skal møde en elgdrager.
Det var Jessica så sød at arrangere.
Jeg er klar til at prøve alt, hvad jeg kan skyde ind under oplevelsernes paraply.
Så er det nu.
Jeg har aldrig set en elg hjemme i Canada, selvom det overrasker,
for hannerne kan blive over to meter høje og veje 450 kilo.
Men de er sky ligesom mig.
Derfor skal der særlige kræfter til at lokke dem frem.
Som ham her, der kan tale med elge.
Jeg hører, han har en hytte i skoven.
Jeg troede, han var sådan en Grizzly Adams-type.
Jeg havde ikke regnet med, han kom anstigende i vindjakke.
- Goddag. - Goddag.
- Jeg hedder Mikael. - Mikael.
- Ja. - Eugene.
- Rart at møde dig. - I lige måde.
Jeg tror, du må låne sådan en, for her er ret mange myg.
- Det har jeg hørt. - Ellers æder de dig levende.
Okay, det er mindre moderigtigt,
men holder det myggene væk, er jeg med på den.
Lad os gå en tur i skoven. Hvad siger du til det?
- Så vi… - Går en hurtig tur.
- Fint nok. - Ja, og så kan du se min dagligstue.
Du står for elgkaldene i parringssæsonen.
Elgtyren kommer og tænker: "Her er nok en sød kæreste."
Men den bliver skuffet, når den ser en lille, tyk nordbo.
En lille tyk nordbo? Bare han ikke mener mig.
Jeg hører, at elge kan løbe 55 km/t,
så det virker ret dristigt at skuffe en elg.
Kommer elgen, så stå bomstille.
Skal jeg ikke stå bag dig? Er det ikke bedst?
Du kan gøre, som du helst vil.
Er du glad nu?
Nu begynder vi at kalde på elgen.
- Du lyder lidt syg. - Du skal ikke le ad mig.
- Jeg er gravalvorlig. - Nej, nej.
Man skal lige vænne sig til at høre det…
- Man tror jo… - Ja.
…at du skal en tur til lægen. Men det er…
Vil du gerne prøve?
Det gør man ikke i Toronto.
I Toronto? Det er vildt nok at gøre det i Sverige.
- Det virker. - Er det godt?
Ja, det er.
Jeg kan ikke se noget. Hvor længe går der normalt, før…
- Måske tre-fire timer. - Okay.
…for de går ret langsomt.
Okay.
Hvad, hvis man har en middagsaftale?
- Eller lad os sige… - Ja.
- Glem middagen. - Glem middagen?
Ja.
Kan du se noget?
- Er der noget? - Der er intet.
Elgen brændte os af.
Det er trist, men Mikael vil vise mig, hvorfor svenskerne elsker naturen.
I Sverige, når man har så travlt hele tiden…
- Ja. - …kan man løbe lidt for stærkt…
- Ja. - …så man lægger sjælen bag sig.
Så ind i mellem må man lige stoppe op og vente på sin sjæl.
- Nå. Ja. - Ja. Man siger også:
"Åh, det kan være ångestdämpande at være i skoven og slappe af og…"
Er ångestdämpande at være i skoven
- og slappe mere af? - Ja.
Jeg må ærligt indrømme, her er ret tæt af myg herude.
- Ja. - Så jeg er ikke…
Jeg er ikke så afslappet, som du måske er.
Mikael, tak, fordi du tog mig med.
Det var en fornøjelse.
Hvor tit får du elgen til at svare?
Det sker ret tit i parringssæsonen.
Nogle mænd scorer bare altid.
Pyt. Jeg ser måske en hjemme i Canada.
At føle sig ångestdämpat er lige så svært som at se en elg.
Men min dag i naturen var ikke forbi endnu.
Måske kan Robert nå at hjælpe mig.
Goddag.
Han har lovet mig en dejlig tur på floden til en midsommergrillaften.
- Kajakker. - Ja.
Jeg tænkte, der måske var en motorbåd som den, vi havde forleden.
Men det er…
Nogle gange tager vi motorbåden, andre gange kajakken.
Hvor er jeg bare heldig.
- Ja. - Redningsvest? Værsgo.
Jeg vil helst overleve hele vejen over til den anden side.
- Ja. Det er en god idé. - Ja.
- Ja.
Uanset hvad, så bevar roen.
- Jeps, ingen panik. - Ingen panik.
Man ved aldrig, hvordan kroppen reagerer på frygt.
- Ingen panik. Nej. - Nej, ingen panik.
- Uanset hvad. - Det lyder lovende.
Tag åren og læg fra.
Perfekt. Flot.
Jeg har tit været ude på dybt vand, men i dag har jeg i det mindste min åre.
En af de ting, jeg elsker ved at være ude på vandet…
- Ja. - Der er ingen myg.
Ingen myg?
Det er dejligt.
- Hvordan er det? - Det føles rart og let.
Ja? Det var godt.
Jeg tænker, jeg er som født til det.
Det er faktisk ret rart.
Det er nok det mest afslappede, jeg hidtil har været.
Det er der et ord for, ikke?
"Ångstastrapende."
Hvordan staver du det?
Det har vi ikke tid til.
Angu… Ångestdämpande.
Ja. Ångestdämpande.
Som er at få et skud fred og afslapning
og generelt føle mindre angst og stress.
Åh, ja.
Bare følg strømmen. Det gør vi jo også, når vi sejler i kajak.
Følg strømmen.
At følge strømmen vækker eftertanke,
men lige nu tænker jeg mest på mad.
Her i Sverige siger de, at man griller, så snart frosten går af jorden.
Altså de siger det på svensk, vil jeg lige påpege.
- Hej, venner. - Hej.
Pilgrimmene er her.
Mikael.
- Hej. Hvordan går det? - Mikael er her allerede.
Så enten kan han løbe hurtigere
end 55 km/t som en elg, eller også er han i bil.
- Hej. - Det er min søn, Emil.
Emil? Rart at møde dig.
- Min hustru, Anna. - Hej.
- Anna. Rart at møde dig. - Anna? Hej.
Hvordan er han at bo sammen med?
Hiver han dig bare med herud hele tiden?
Og tager du ikke med, siger han… Ikke?
"Vi skal på vandretur i skoven i dag."
"Stampenande"… "Ångustampenande"… Hvad?
Ångestdämpande.
- Ångestdämpande. - Ja.
Det prøvede han at forklare mig i skoven,
men vi havde travlt med at klaske myg, så jeg fangede det ikke helt, vel?
Ångestdämpande.
Den tanke, at man kan bruge noget til at lette stress og angst.
Og her i Sverige er det faktisk naturen.
Jeg begyndte at mærke det ude på floden i kajakken.
Hvor er ungerne søde.
- Tak. - Lad mig se, hvor stor du er.
Hvor er du stor.
- Jamen hold da op! - Han smiler.
Jeg tror, han er klar til en tur på floden.
Jeg kan tage ham med og give ham lidt fif.
Jeg var ved at finde min ångestdämpande,
så jeg var lige i humør til den store fest i morgen.
Midsommerfesten.
Dér fejrer svenskerne solens gang,
og alle undtagen solen er klar.
Den skipper vist sin egen fest.
Regnen giver "at følge med strømmen" en helt ny betydning.
Idéen er jo, vi skal fejre solen,
og når man ikke kan se den, er det nok noget, de skriver mange bøger om.
Men de glæder sig, og det skal nok blive sjovt.
- Hej. - Jessica.
- Velkommen til midsommer. - Mange tak.
Jeg tænkte, du ville have en paraply.
Ja, det lader til, at solen ikke kommer i dag.
Det er typisk midsommer.
- Ja. - Det skal altid regne lidt.
Ellers er det ikke rigtig midsommer, og du skal have den ægte oplevelse.
Det skal være så ægte, som det kan være…
- Ja. - …til midsommer.
Festens højdepunkt er at rejse majstangen, før man danser og drikker
og alt det som at danse og drikke efterfølgende kan føre til.
Men først vil Jessica have mig med på en noget anden svensk tradition.
Jeg tænker, vi kunne starte med lidt svensk fika, ikke?
- Svensk fika. - Ja.
Det betyder normalt kaffe og kage,
men det er også at slappe af, sætte dig og sludre med en ven.
- Det lyder godt. - Fika er fantastisk.
Nogle af tingene til festen er en sand fryd for smagsløgene.
- Kan du lide det? - Mon ikke!
Og så er der det her.
Svenskerne elsker marinerede sild.
En fermenteret, stærk lugtende fisk,
der normalt serveres ved det store kolde bord…
Hej. Vil du smage silden?
Jessica brænder for, at jeg lige smager engang.
Plukker man fisken?
- Ja. - Ja.
- Det er godt nok spændende. - Man kan spise benene, men det er ikke…
Nej, spis ikke benene.
Hvad synes du?
Det smager godt.
- Sikker? - Ja.
- Uden fis? - Nej, nej.
Uden fis?
Efter sildene har Jessica noget at skylle efter med.
Værsgo.
Vi skal udbringe en traditionel skål med Eva og Göran,
før majstangen rejses.
Jeg synes, jeg lavede ret god mjukkaka.
- Den er lækker. Virkelig god. - Godt, ikke?
- Det er godt. - Godt.
Det er ikke så svært…
- Du var god til det. - …at bage.
- Ikke? - Jo.
Det er snaps, men vi skal synge, før vi drikker den.
- Har du nu øvet dig? - Göran?
- Dejligt. - Ja.
- God snaps. - Ja, det er.
- Det er midsommer og tradition. - Man morer sig, ikke?
Har man en tradition, der er århundreder gammel,
er det en del af ens identitet.
Jeg er svensk, og mine forældre gjorde det.
Mine bedsteforældre og deres forældre gjorde det.
Og deres bedsteforældre gjorde det.
Det er en rar tid på året, og man lader sig rive med.
Det er ironisk at fejre solen, når man er helt gennemblødt.
Singin' in the Rain kan godt gå hjem og lægge sig.
De fleste steder i Sverige er det mænd, der rejser majstangen.
Men i det nordlige Sverige har vi stærke kvinder, der klarer ærterne selv.
Som din mor.
Ja, min mor er en stærk, uafhængig kvinde.
Og der har vi den.
Ja!
Skal vi klatre derop, så vi har fin udsigt?
De danser omkring den.
Hold da op.
Det er frødansen.
Okay.
Det er den lyd, de laver.
Selvfølgelig. Intet er mere midsommeragtigt
end at danse som en frø.
Det var en fransk marchmelodi,
men svenskerne gjorde den til en populær folkevise.
Jeg elsker, at de gør det med så stor glæde…
- Ja. - …i det her vejr.
- Jeg tror ikke, jeg før har set mage. - Det sker kun i Sverige.
Vejret betyder ikke noget. Om det regner, eller solen skinner.
Vi fester uanset hvad.
Jeg må indrømme, at jeg morer mig.
- Ja? Jeg vidste det! - Jeg har ikke prøvet lignende,
- siden jeg var barn. - Nej.
Hvis mit barnebarn, James, og min datter,
min søn og min hustru var her, havde jeg danset om den der stang i dag.
At se det her i øsregnvejr
får mig til at elske svenskerne.
Det er et sjovt koncept, at majstangen er en fallos.
Det er svært at se det som en familiefest, men det er også meget mere.
Det er frugtbarhed ned i mulden.
Og frugtbar muld bringer blomster,
der pynter majstangen og nærer den mad, vi spiser.
Det er det, vi fejrer her.
Sådan tror jeg, de følger med strømmen i Sverige.
De værdsætter det, der fungerer godt for dem.
At overleve vinteren, for man ved, at solen kommer frem en dag.
Det her giver et indblik i svenskernes sjæl.
Det er stort.
At lære bare at følge strømmen
er nok det vigtigste, jeg tager med mig fra Sverige.
Jeg håber, jeg erindrer det på min videre rejse gennem Europa.
Næste gang.
Min mor er fra Skotland og boede her, til hun var 13.
Det er god motion.
Familien kom her for at feste med andre.
Sådan har jeg aldrig følt det før.
Her er de.
Nærmere kommer man ikke sit eget stamtræ.
Skål
Mama.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen