Sanotaan, että matkustaminen on tosielämää.
Ehkäpä, ellei päivä lentokentällä vie ensin kaikkia voimia.
Minne muualle nimittäin saavutaan kaksi tuntia etuajassa,
jotta oltaisiin lopulta vaarassa myöhästyä?
Uskon kuitenkin viime vuoden matkojen tehneen minulle hyvää.
Ne tuntuivat avartavan näkemystäni.
Ainakin jonkin verran.
Seuraava kokemus on ilmeisesti ehdoton -
kaikille kunnon matkailijoille.
Lähden Eurooppaan.
Missä oikein olemme?
Lähden tutkimaan mannerta -
ja etenen aivan ylhäältä kauas alas saakka.
Jätän tunnetut reitit löytääkseni salaisia aarteita…
Näettekö tämän?
…ja kokeakseni orastavan seikkailuhengen.
Katsokaa. Ilman käsiä.
Ne ovat tässä. Onko tämä keula?
Koulutan makunystyröitäni.
Olipa hyvää.
Rypäleet ovat kypsiä.
Yritän elää kuin paikalliset.
Tervetuloa kylääni.
Tämä on mieletöntä.
Pelastin juuri henkesi. Muista minut.
Unohdan kaikki huolet.
He ovat tulossa.
Koskaan ei tiedä, miten keho reagoi äärimmäiseen kauhuun.
En ole tehnyt tällaista lapsuuteni jälkeen.
Ja lausun pian kolme sanaa, joita en ole lausunut ennen.
Olen valmis lähtöön.
Jokaisen matkan on alettava jostain.
Keksin tuon.
Minun matkani alkaa Ruotsin pohjoiskärjestä.
Euroopan manner aukeaa tästä alaspäin.
Ajatus on musertava sille, joka ei ole matkustanut paljon.
Eeppisen Euroopan seikkailuni ensimmäistä osuutta varten -
olen lentänyt noin 9 600 km ja ylittänyt seitsemän aikavyöhykettä.
Lähdin Torontosta ja saavuin pieneen ruotsalaiseen Gammelstadin kaupunkiin,
joka on kaukana pohjoisessa vain noin 50 km:n päässä napapiiriltä.
Olen kuullut, ettei aurinko laske täällä ollenkaan.
Miten on mahdollista elää ilman yötä?
Jos päivä on ollut huono, sen tietää yleensä päättyvän.
Olen tapojeni orja. Pidän siitä, että päivää seuraa yö,
mutta voi olla, että ruotsalaiset ajattelevat toisin.
RUOTSI
Ruotsissa pisimmän päivän kunniaksi -
vietetään kalenterivuoden suurinta juhlaa.
Juhannusta.
Ennen kuin liityn mukaan viikonlopun juhlaan,
paikallinen opas Robert vie minut hotelliini taksilla.
- Näinkö? - Kyllä.
Pulitan mielelläni melkoisen tipin,
jos pääsemme perille eikä vene täyty vedellä.
Mennään.
Melkoinen joki, Robert.
Se on Ruotsin toiseksi suurin.
Sen pituus on 580 km.
Se on valtava.
Ruotsi alkoi modernistua 1500-luvulla,
ja hyödynsimme jokia metsäteollisuudessa.
Onko metsäteollisuus täällä tärkeä ala?
On. Puita on paljon.
Hän ei vitsaile.
Niitä on noin 87 miljardia.
Se vastaa kolmasosaa puiden määrästä Yhdysvalloissa.
Ruotsi on kuitenkin vain hieman Kaliforniaa suurempi.
Ongelma on, että metsä merkitsee myös…
Hyttysiä.
- Niinkö? - Kyllä.
Meillä on yli 47 hyttyslajia.
Neljäkymmentäseitsemänkö?
- Kyllä vain. - Johan nyt.
Mitä ihmiset tekevät täällä pohjoisessa?
Me liikumme paljon ulkona.
Kesäisin menemme joelle melomaan, veneilemään ja kalastamaan.
Talvisin menemme pilkkimään -
tai vaikkapa metsään moottorikelkkailemaan.
Elämme ääriolosuhteissa.
Olen tyypillinen kaupunkilainen, jolle wifi-verkon puute on ääriolosuhde.
Siksi saapuminen paikkaan, jonka päätie on joki, hermostuttaa minua.
Lievästi sanottuna.
Lähestymme hotelliasi.
Arctic Bathia.
Hotelli, jonka nimi on Arctic Bath,
ei varmaan ole suunnattu jänishousuille.
Tukkikasan innoittama hotelli palvelee vieraita,
jotka haluavat kokea erämaan hienomman puolen -
piirun alle 1 000 dollarilla per yö.
Paikkoja esittelee minulle Jessica,
jonka suku on elänyt tässä ainutlaatuisessa maailmankolkassa -
jo pitkään.
Tässä se nyt on.
On sanottava,
että tämä on yksi oudoimpia näkemiäni rakennelmia.
Kelluvassa ympyrässä on ravintola,
porealtaita ja sauna.
Keskellä oleva allas on suoraan yhteydessä Luulajanjokeen.
Näetkö ympärillä olevan verkon?
Se estää haukia tulemasta altaaseen puremaan uimarien varpaita.
- Oikeastiko? - Kyllä.
Sinä yövyt täällä. Tule sisään.
Tämä on sinun huoneesi.
Suuri ikkuna.
Voit nauttia auringosta koko yön ajan.
Millä voin peittää ikkunat?
Onko tämä…
- Kaihtimet ovat tässä… - Niin.
…mutta miksi käyttäisit niitä?
Sanotaan vaikka, että nukkuakseni.
Jos olet täällä ja haluat kokea pohjoisruotsalaisen elämäntyylin,
kaihtimet on jätettävä auki.
- Aukiko? - Kyllä.
Hämärä ei olisi pahitteeksi,
- mutta… - Niin.
Äitini ja minä leivomme perinteistä leipää.
Jos haluat, tule hakemaan leipää -
juhlia varten.
- Tapaat samalla äitini. - Hyvä on.
- Selvä. Kiitos. - Kiitos.
Leivän leipominen on vain osa juhannusvalmisteluja.
Tämä pikkukaupunki kokee joka vuosi muodonmuutoksen -
ja ottaa vastaan tuhansia juhlijoita.
Jessica pyysi minua tapaamaan yhden heistä.
Eva saapuu keskusaukiolle.
Tuntuuko teistä koskaan, että olette alipukeutuneita?
- Hei, Eugene. Olen Eva. - Hei, Eva.
- Niin. - Tässä on mieheni.
Hänen nimensä on Göran.
- Göranko? Hauska tavata. - Aivan.
- Niin on. Tule mukaan. - Selvä.
Valmistaudumme juhannukseen.
Ovatko nämä harjoitukset?
Kyllä vain. Me harjoittelemme.
Juhannus on melkein kuin kansallispäivämme.
Kaikki viettävät sitä.
Tanssimme juhannussalon ympärillä.
Miten salko liittyy juhannukseen?
Se kuvastaa elämän alkamista kesällä. Jotkut sanovat myös,
että se on ihmisten pystyttämä fallossymboli.
Minun kotiseuduillani juodaan yleensä drinkki tai kaksi -
ennen siirtymistä tällaisiin aiheisiin.
- Selvä. - Niin.
Se on siis kaunis mutta myös fallossymboli.
Juuri niin.
Ymmärrän. Pystytätte sen.
Kuten näet, salossa on poikkipuu.
Poikkipuun päihin ripustetaan renkaat.
Arvaat varmaan niiden symboliikan.
Saatan kuvitella.
Voisit auttaa meitä koristelemaan salon.
- Toki. - Selvä.
Tämä on hyvin kaunis. Astunko tänne päin?
Astunko tämän yli?
Saavun viiden tai kymmenen minuutin päästä.
- Ojenna käsi. - Tässä.
- Hienoa. - Kiitos.
- Alas. - Alasko?
- Laitetaan ne alas. - Kyllä.
- Pidä sitä. - Selvä.
- Minulla on lankaa. - Aivan.
- Varmistatteko, että… - Ovatko kätesi kunnossa?
Toistaiseksi.
- Katso tätä. Näetkö? - Kyllä.
Kukat puhkeavat juhannuksen aikoihin.
Aurinko herättää kukat ja ihmiset eloon.
Juhannuksena siis tapahtuu paljon.
Todellakin.
Ruotsin yleisin syntymäpäivä oli maaliskuun 22. päivän tienoilla.
- Oliko? - Kyllä.
Yhdeksän kuukautta juhannuksesta.
Uskon nyt tietäväni, miksi he ovat siitä niin innoissaan.
Kaikki alkaa näyttää hyvin selkeältä.
Juhannussalon kukat ovat vain kastiketta -
varsinaisen salaatin päällä.
Itse salaatti on kuitenkin: "Tule, kulta. Mennään."
Tämä on kaunein näkemäni fallossymboli.
Puhe salaatista ja kastikkeesta herättää nälän.
Menen siis leipomoon tapaamaan Jessicaa ja hänen äitiään Janea.
Kuulin, etten voi saapua juhliin tyhjin käsin,
joten me leivomme leipää.
Tervetuloa leipomaan mjukkakaa.
- Selvä. Onko tämän nimi "haka"? - Mjukkaka.
- Niin.
Se tarkoittaa pehmeää leipää.
Jane, olet tehnyt tätä…
- Aivan. - …jo pitkään.
- Tämä ei ole ensimmäinen leipäsi. - Leivoin ennen 180 leipää…
- Päivässä. - …päivässä.
Hyvin suuri illallinen.
Tämä on perinneleipämme.
Hän on hyvin tarkka siitä, miten se leivotaan.
- Aivan. - Niin.
- Kyllä. - Ota tästä jauhoa ja laita sitä tähän.
- Selvä. - Vain vähän.
- Annan sinulle tämän. - Niin.
Ota tämä kaulin.
- Selvä. - Kaulitse pehmein käsin.
- Hellästi. - Niin.
Hellin ottein. Aivan.
Minä jos kuka… Näetkö?
Auttaako miehesi sinua leipomisessa?
Olen kieltänyt sen, koska hän ei osaa.
Leivistä tulee tällaisia, emmekä voi myydä niitä.
Kihlattunikaan ei saa tulla tänne.
Hän käyttää aivan liikaa jauhoja.
He tekevät hyvää ruokaa mutta ovat huonoja leipureita.
- Niin. - Miksi minusta tuntuu,
että olen ehkä seuraava mies, joka saa porttikiellon tänne?
Kauanko olet ollut naimisissa?
Olen ollut naimisissa 46 vuotta.
- Jopas. - Niin.
- Se on… - Ei huonoa.
- Ei. - Selvä.
Ei hullumpaa.
- Onko sinulla vinkkejä? - Tuota noin.
Tästä ylhäältä. Ei tuosta. Vain ylhäältä.
Tuo olisi ensimmäinen.
Kuunteleminen.
- Se olisi hyvä. - Aivan. Kuunteleminen.
- Niin. - Onko se hyvä?
- Kuuntelet minua. - Hän tulkitsi sen noin.
Hyvä on.
- Miltä näyttää? - Sen pitäisi olla pyöreä.
- Jessica. - Eugene.
- Kauli tuosta, älä tästä. - Selvä.
En tiedä, onko tämä tyypillistä ruotsalaisille,
mutta nämä naiset ovat hyvin vahvoja.
He eivät välitä höpinästä.
He tekevät asiat omalla tavallaan ja oikein.
Jos ei onnistu, on väistyttävä.
Ruotsissa on 47 hyttyslajia.
Tämä menee uuniin.
- Uuniin. - Kyllä.
- Yksi, kaksi, kolme. - Voi ei.
- Huono juttu. - Pidä sitä.
Tästä tulee ruma, mutta laita se uuniin.
Jessica on hyvin kannustava.
Leipä ei voita palkintoa ulkonäkönsä perusteella,
mutta sen salaisuus on maku.
Hyvää, vai mitä?
Leivästä on eräs kansantarina.
Sen mukaan 1700-luvulla -
naiset nukkuivat leipä kainalossaan,
jotta siihen tulisi feromoneja.
Sitten he antoivat leivän tulevalle puolisolleen.
Kun puoliso söi sen, hän tiesi löytäneensä sen oikean.
Hirvittävä tarina.
Tämä on oikein hyvää, jos sitä ei näe.
Eikö vain? Ulkonäkö voi pettää.
Muukin on petollista näin kaukana pohjoisessa.
Nukkumaanmenoaika.
Tämä on varsinaista sadismia.
Miten kiduttaa vierasta, joka haluaa hyvät yöunet?
Asennamme kaihtimet,
jotka eivät oikeastaan peitä ikkunaa eivätkä pimennä huonetta.
Uskon, että jos olisi suunniteltava järjestelmä,
joka estää nopeasti valon pääsyn huoneeseen,
ruotsalaiset olisivat hyvin päteviä.
Tässä paikassa voisi kuvitella ottavansa kauniita kuvia auringonlaskusta,
mutta aurinko laskee vasta kuuden viikon päästä.
Tuntuu, ettei luontoäiti löydä valokatkaisinta edes keskiyöllä.
Kun elää paikassa, jossa on pimeää suurimman osan vuodesta,
haluaa varmaan nauttia auringonvalosta täysillä.
On ehkä yllätys, että vaikka yö ei saapunut,
nousin aamuun levänneenä ja virkeänä.
Löysin unimaskin.
Niitä oli huoneessa.
En ollut tarvinnut sellaista koskaan ennen.
Laitoin sen silmilleni ja nukuin kuin pikkuvauva.
Kaikki on siis hyvin. Täällä on melkoiset näkymät.
Juhannusviikonloppuna -
ruotsalaiset lähtevät nauttimaan luonnosta.
Suuntaan tänään erämaahan -
elääkseni kuin paikallinen.
Käy kuitenkin ilmi, että elämä ei ole täällä aivan sellaista kuin odotin.
Menen tapaamaan hirvenhuutajaa.
Jessica järjesti minulle tapaamisen.
Olen valmis tekemään mitä vain, jos voin tutustua uusiin asioihin.
Nyt mennään.
En ole koskaan nähnyt hirveä kotona Kanadassa.
Se on yllättävää,
koska täysikasvuinen uroshirvi voi olla jopa kaksimetrinen -
ja painaa 450 kiloa.
Hirvet ovat kuitenkin ujoja, kuten minäkin.
Niiden houkuttelemiseen tarvitaan erityistä henkilöä.
Miestä, joka osaa puhua hirville.
Kuulin, että hänellä on oma mökki metsässä.
Kuvittelen hänet Grizzly Adamsin tyyliseksi.
En usko, että tämä herra saapuu paikalle pikkutakissa.
- Hei. - Hei.
- Olen Mikael. - Mikael.
- Niin. - Eugene.
- Hauska tavata. - Samoin.
Lainaa tätä. Täällä on paljon hyttysiä.
- Olen kuullut niistä. - Et halua joutua niiden syömäksi.
Tämä tyyli ei takaa minulle paikkaa GQ:n kannessa,
mutta otan riskin, jos se pitää hyttyset loitolla.
Lähdetään kävelylle metsään.
Miltä se kuulostaa?
- Sitten… - Nopealle kävelylle.
- Sopisiko se? - Kyllä. Näytän sinulle olohuoneeni.
Hirviä kutsutaan parittelukauden aikana.
Uroshirvi tulee silloin paikalle tapaamaan mukavaa tyttöystävää -
ja pettyy kovasti, kun vastassa on pieni lihava pohjoisen mies.
Pieni lihava pohjoisen mies?
Toivottavasti hän ei puhu minusta.
Olen kuullut, että hirvi juoksee jopa 55 kilometrin tuntinopeudella.
Pettymyksen tuottaminen kuulostaa siis huonolta ajatukselta.
Jos hirvet tulevat, älä liiku ollenkaan.
Voisin ehkä seisoa takanasi. Sopisiko se?
Kyllä. Kuten haluat.
Oletko nyt onnellinen?
Alamme kutsua hirveä.
Kuulostat sairaalta.
Älä naura minulle.
- Olen tosissani. - En.
Totuttelu vie aikaa, koska huudon kuullessaan -
- ajattelee… - Aivan.
…että sinun pitäisi mennä apteekkiin.
Haluatko kokeilla?
Älä kokeile tätä Torontossa.
Torontossako?
Tämä tuntuu hullulta Ruotsissakin.
- Tuo toimii. - Oliko se hyvä?
Kyllä vain.
En näe mitään.
Kuinka kauan tämä kestää yleensä?
- Noin kolme tai neljä tuntia. - Selvä.
Hirvet saapuvat tänne hitaasti.
Selvä.
Entä jos sinua odotetaan illalliselle?
- Tai vaikkapa… - Aivan.
- Unohda illallinen. - Unohdanko sen?
Unohda.
Näetkö vielä mitään?
- Missään? - En mitään.
Hirvi teki meille oharit.
Se on harmi, mutta Mikael haluaa näyttää, miksi ruotsalaiset pitävät luonnosta.
Jotkut ruotsalaiset kokevat, että arki on yhtä juoksemista.
- Niin. - Kun juoksee liian nopeasti,
mieli jää jälkeen.
Joskus on siis pysähdyttävä -
ja odotettava, että mieli palaa kehoon.
- Aivan. - Jotkut sanovat,
että metsässä oleminen ja rentoutuminen on ångestdämpande.
Ångestdämpande. Onko se metsässä olemista -
- ja rentoutumista? - On.
Rehellisesti sanottuna täällä on hyvin paljon hyttysiä.
- Niin. - En siis ole -
aivan yhtä rentoutunut kuin sinä.
Kiitos, että toit minut luontoon.
Oli hauska, että kävit.
Kuinka usein hirvet vastaavat oikeasti?
Parittelukaudella hyvin usein.
Joitakuita varmaan onnistaa aina.
Olkoon. Ehkäpä näen vielä hirven Kanadassa.
Ångestdämpande oli yhtä häilyvää kuin hirven näkeminen.
Päivä luonnon helmassa ei kuitenkaan ole vielä ohi.
Voin ehkä päästä oikeaan tunnelmaan Robertin avulla.
Hei.
Hän on luvannut viedä minut mukavalle jokiristeilylle -
ja juhannusaaton grillijuhliin.
- Kajakkeja. - Niin.
Luulin, että täällä olisi moottorivene kuten ensimmäisenä päivänä.
Tuo on kuitenkin…
Käytämme moottoriveneen lisäksi kajakkeja.
Onnenpäiväni.
- Kyllä. - Pelastusliivi.
Haluan varmistaa, että hengitän vielä, kun pääsemme vastarannalle.
- Hyvä idea. - Kyllä.
- Niin on. - Kyllä.
Mitä tapahtuukin, älä hätäänny.
- En hätäänny. - Älä koskaan.
Koskaan ei tiedä, miten keho reagoi äärimmäiseen kauhuun.
- Älä hätäänny. - En hätäänny.
- Mitä tapahtuukin. - Pidän noista sanoista.
Ota mela ja työnnä vauhtia.
Täydellistä. Hienoa.
Olen kulkenut vastavirtaan ennenkin, mutta tänään apunani on mela.
On hienoa lähteä vesille tällä tavalla.
Täällä ei ole hyttysiä.
Eikö?
Se on ihanaa.
- Miltä tuntuu? - Aika hyvältä. Silkinsileältä.
Niinkö? Se on hienoa.
Uskon, että synnyin melomaan.
Tämä on oikeastaan aika miellyttävää.
Tämä on ehkäpä rentouttavinta täällä.
Sille on oma sanansa, vai mitä?
"Ångestastrapende."
Tavaa se.
Meillä ei ole aikaa siihen.
Ångestdämpande.
Aivan. Ångestdämpande.
Tarkoittaako se siis täydellistä rauhaa ja rentoutumista -
ja ahdistuksen ja stressin häviämistä?
Kyllä.
On vain livuttava virran mukana.
Se sopii myös melontaan.
Livutaan virran mukana.
Virran mukana lipuminen antaa aihetta pohdiskeluun,
mutta nyt mietin kuitenkin ruokaa.
Ruotsissa sanotaan, että grillit putkahtavat esiin lumen sulaessa.
He sanovat sen tietenkin ruotsiksi. Ajattelin muistuttaa.
- Hei, kaikki. - Hei.
Pyhiinvaeltajat nousevat maihin.
Mikael.
- Hei. Mitä kuuluu? - Mikael on jo täällä.
Tulee mieleen, että hän juoksee nopeammin -
kuin 55 kilometriä tunnissa laukkaava hirvi, tai ehkä hän ajoi tänne.
- Hei. - Tässä on poikani Emil.
Emilkö? Hauska tavata.
- Ja vaimoni Anna. - Hei.
- Oikein hauska tavata. - Hauska tavata.
Millaista on elää hänen kanssaan?
Raahaako hän sinutkin sinne?
Jos et tule, me… Tiedäthän?
Lähdemme tänään metsään patikoimaan, halusit tai et.
"Stampenande. Ångestampenande." Mitä?
Ångestdämpande.
- Ångestdämpande. - Niin.
Hän yritti selvittää sen minulle metsässä,
mutta meillä oli kiire huitoa hyttysiä, joten en oppinut sitä heti.
Ångestdämpande.
Ajatus siitä, että stressiä ja ahdistusta voi lieventää jonkin avulla.
Ruotsissa se jokin on luonto.
Tajusin sen, kun meloin joella.
Lapset ovat tosi söpöjä.
- Kiitos. - Katsotaan, kuinka iso olet.
Katsotaan, miten iso olet.
- Hyvänen aika. - Hän nauraa.
Hän on valmis lähtemään joelle.
Voin viedä hänet ja antaa hänelle vinkkejä.
Olen alkanut omaksua, mitä ångestdämpande on -
ja olen nyt oikeassa mielentilassa huomisen suureen tapahtumaan.
Juhannusjuhliin.
On aika juhlia aurinkoa ruotsalaisittain.
Kaikki ovat valmiita itse aurinkoa lukuun ottamatta.
Näyttää siltä, ettei se ilmaannu omiin juhliinsa.
Kaatosade tuo aivan uuden merkityksen virran mukana lipumiselle.
Ajatus siitä, että juhlitaan aurinkoa -
sen tulematta esiin on jotain,
mistä voisi kirjoittaa kirjoja.
Ihmiset ovat kuitenkin innoissaan, ja uskon, että tästä tulee hauskaa.
- Hei. - Jessica.
Tervetuloa juhannusjuhliin.
Kiitos paljon.
Tarvitset sateenvarjon.
Kyllä. En usko, että aurinko näyttäytyy tänään.
Ei niin. Tämä on tyypillinen juhannus.
Sään on oltava hieman sateinen.
Aito juhannus on sellainen.
Haluat varmaan aidon kokemuksen.
Mahdollisimman aidon kokemuksen täkäläisestä…
- Niin. - …juhannuksesta.
Juhlien kohokohta on juhannussalon pystyttäminen.
Sitä seuraavat tanssit ja juomingit -
ja kaikki muu, mihin tanssit ja juomingit johtavat.
Jessica haluaa kuitenkin esitellä minulle ensin -
erilaisen ruotsalaisen perinteen.
Voisimme aloittaa ruotsalaisella fikalla. Sopisiko se?
- Ruotsalainen fika. - Niin.
Siihen kuuluu yleensä leivonnainen ja kahvia.
Se on hetki, jolloin voi rentoutua, istahtaa ja jutella ystävän kanssa.
- Pidän tästä. - Fika on parasta.
Osa juhlien tarjonnasta -
on hemmottelua makunystyröille.
- Pidätkö siitä? - Kovasti.
On myös tällaista.
Ruotsalaiset pitävät säilötystä silakasta.
Se on pistävän hajuista hapatettua kalaa,
jota tarjotaan yleensä seisovassa pöydässä eli smörgåsbordissa.
Hei. Voinko maistaa silakkaa?
Jessica haluaa kovasti minun maistavan sitä.
Poistetaanko ruodot?
Kyllä.
Voi pojat. En malta odottaa.
Sen voi syödä ruotoineenkin, mutta se ei…
Emme halua syödä ruotoja.
Mitä pidät?
Todella hyvää.
- Varmastiko? - Kyllä.
- Etkö vitsaile? - En.
Etkö?
Silakan jälkeen -
Jessica näyttää jotain, millä sen maku huuhdotaan pois.
Olemme perillä.
Nostamme Evan ja Göranin kanssa perinteisen maljan -
ennen juhannussalon pystyttämistä.
Tein mjukkakan itse. Onnistuin mielestäni hyvin.
- Herkullista. Todella hyvää. - Eikö olekin?
- Pidän tästä. - Hyvää.
Ei ole kovin vaikeaa…
- Onnistuit hyvin. - …leipoa leipää.
- Vai mitä? - Kyllä.
Tässä on snapsia.
Ennen juomista on kuitenkin laulettava.
- Harjoittelitko? - Göran?
- Ihanaa. - Ihanaa.
- Hyvää snapsia. - Aivan.
Tämä kuuluu juhannukseen.
Hauskuusko?
Jos perinne on jatkunut useita satoja vuosia,
siitä on tullut osa omaa itseä.
Olen ruotsalainen, ja vanhempani viettivät juhlaa,
samoin isovanhempani sekä heidän vanhempansa -
ja isovanhempansa.
Tämä on iloinen vuodenaika. Se tavallaan vie mukanaan.
On oikeastaan ivallista juhlia aurinkoa, kun on litimärkä.
Laulavat sadepisarat ei ole mitään ruotsalaisiin verrattuna.
Suurimmassa osassa Ruotsia miehet pystyttävät juhannussalon.
Ruotsin pohjoisosassa -
on hyvin vahvoja ja itsenäisiä naisia, jotka tekevät sen itse.
Kuten sinun äitisi.
Kyllä. Äitini on hyvin vahva ja itsenäinen nainen.
Siinä se on.
Mennäänkö lähemmäs, niin saamme paikan?
He tanssivat sen ympärillä.
Voi luoja.
Tämä on sammakkotanssi.
Selvä.
He matkivat sammakon ääntä.
Mikään ei ilmaise ruotsalaista juhannusta paremmin -
kuin sammakkotanssi.
Se oli alkujaan ranskalainen marssisävelmä,
mutta ruotsalaiset tekivät siitä rakastetun kansanlaulun.
On hienoa, että he ovat hyvin innoissaan…
- Niin. - …tässä säässä.
En tiedä, olenko nähnyt tällaista ennen.
Vain Ruotsissa.
Emme välitä säästä. Satoi tai paistoi,
me juhlimme kuitenkin.
Nautin tästä oikeasti kovasti.
- Nautitko? Tiesin sen. - En ole tehnyt tällaista -
- lapsuuteni jälkeen. - Aivan.
Jos tyttäreni ja hänen pieni poikansa James,
poikani ja vaimoni olisivat täällä,
olisin tanssinut salon ympärillä tänään.
Kun näkee tällaista tässä säässä,
näistä ihmisistä ei voi olla pitämättä.
On hieman hassua, että salko on fallossymboli.
Sitä on vaikea yhdistää perhejuhlaan, mutta merkitys on monimutkaisempi.
Se on hedelmällisyyttä, joka kulkeutuu maahan.
Hedelmällinen maa alkaa tuottaa kukkia,
jotka sidotaan juhannussalkoon,
ja ruokaa, jota me syömme.
Tässä juhlassa on kyse siitä.
Uskon, että virran mukana lipuminen tarkoittaa Ruotsissa sitä,
että on arvostettava hetkiä, jolloin kaikki on hyvin.
Talvesta selvitään, koska aurinko ilmestyy jälleen.
Uskon, että se antaa vihiä ruotsalaisten sielunelämästä.
Se on hyvin tärkeää.
Virran mukana lipuminen -
on tärkein asia, joka jää mieleen käynnistäni Ruotsissa.
Toivon, että siitä on minulle hyötyä, kun jatkan seikkailuani Euroopassa.
Seuraavaksi.
Skotlanti on äitini maa. Hän asui täällä 13-vuotiaaksi.
Tämä on urheilua.
Perheesi olisi tullut tänne juhlimaan muiden kanssa.
En ole kokenut tällaista tunnetta koskaan.
He ovat tässä.
Olen nyt mahdollisimman lähellä omia sukujuuriani.
Terveydeksi.
Mamma.
Tekstitys: Liisa Sippola