De sier at det å reise det er å leve.
Ja, hvis ikke en dag på flyplassen har tappet deg for all energi.
Det er ingen andre steder hvor du må møte opp to timer før,
men plutselig står i fare for å være to timer forsinket.
Men jeg tror reisingen i fjor var noe positivt for meg.
Jeg har fått utvidet min horisont.
Til en viss grad.
Så nå begynner jeg med det enhver respektabel turist bør gjøre.
Jeg skal ta for meg Europa.
Greit. Hvor er vi nå?
Jeg skal ta for meg hele kontinentet
fra toppen til helt nederst.
Jeg skal utenfor allfarvei for å oppleve skjulte perler…
Ser du det?
…og omfavne denne spirende eventyrlysten.
Se på meg. Ingen hender.
De er der. Er dette baugen?
Jeg skal lære opp smaksløkene…
Oi, det er så godt!
Druene er modne.
…og prøve å leve som en innfødt.
Velkommen til landsbyen min.
Det er helt sprøtt.
Jeg reddet livet ditt. Husk meg.
Jeg skal pakke alle mine bekymringer…
Nå kommer de.
Man vet aldri hva kroppen vil gjøre når den er redd.
Jeg har ikke gjort noe liknende siden jeg var liten.
…og si tre ord jeg aldri før har sagt.
Klar for avgang.
EUROPA
Hver reise må begynne et sted.
Jeg fant på det.
Min begynner her, helt nord i Sverige,
mens hele Europa strekker seg ut foran meg.
Det er litt skummelt for en som ikke har reist mye.
Den første delen av mitt episke eventyr
er å fly 10 000 km over sju tidssoner,
fra Toronto til en liten by i Sverige som heter Gammelstad.
Byen er så langt nord at vi knapt er fem mil fra polarsirkelen.
Jeg har hørt at solen ikke går ned når man er så langt nord.
Hvordan leve uten natt?
Normalt sett vet man at dagen tar slutt om man har en dårlig dag.
Jeg er et vanemenneske. Jeg liker at natt kommer etter dag.
Men svenskene ser kanskje annerledes på det.
SVERIGE
Her i Sverige feirer de den lengste dagen med årets største festival.
Midtsommer.
Men før jeg kan bli med på helgens feiring
tar guiden Robert meg med til hotellet i sin drosje.
Er det sånn man gjør det?
Jeg gir ham med glede tips hvis vi kommer fram uten å ta inn vann.
Kom igjen.
Det er mye elv her, Robert.
Det er Sveriges nest største elv. Den er 580 km lang. Den er svær.
På 1500-tallet, da Sverige ble mer moderne, brukte vi elvene til tømmer.
- Er tømmer en stor industri her? - Ja, vi har mange trær.
Han tuller ikke.
Her er det omtrent 87 milliarder trær.
Mer enn en tredjedel av alle trærne i USA
klemt sammen i et lite land på størrelse med California.
Problemet er at all skogen også betyr…
Mygg.
- Mygg? - Ja.
Vi har flere enn 47 forskjellige stikkmyggarter.
Flere enn 47 myggarter?
- Ja. Ja. - Jøss.
- Hva driver folk med her oppe? - Friluftsliv er stort her.
På sommeren er vi ute på elvene, padler i kajakk, drar ut med båt, fisker.
På vinteren driver vi med isfiske, drar i skogen, kjører snøskuter osv.
Livet her er ekstremt.
Jeg bor i en by og synes det er ekstremt ikke å ha wifi.
Så jeg blir nervøs, for å si det mildt, når stedets hovedvei er en elv.
Vi begynner å nærme oss hotellet, Arctic Bath.
Jeg regner med at med et navn som Arctic Bath,
så er det ikke et hotell for engstelige sjeler.
Hotellet likner en tømmervase, og det er for dem
som ønsker å oppleve villmarken med stil for litt under 1000 dollar per natt.
Jessica viser meg rundt.
Familien har bodd i denne unike delen av verden i flere generasjoner.
- Her er det. - Jeg må få si
at dette er en av de merkeligste konstruksjonene jeg har sett.
En flytende ring med restaurant, badestamp og badstue.
Og i midten er et basseng ned i Luleälven.
Ser du nettet rundt her?
Det stopper gjeddene fra å komme inn og bite deg i tærne.
- Jaså? - Ja.
Her skal du bo. Kom inn.
- Dette er rommet ditt. - Stort vindu.
Så du får mye sol hele natten.
Hva skal man dekke vinduene med? Jeg mener…
Det er persienner her, men hvorfor bruke dem?
Vel, kanskje… for å få sove.
Hvis du vil oppleve hvordan man lever i Nord-Sverige,
- bør du la persiennene være. - La dem være?
- Mulig jeg vil ha det litt mørkere. - Ja.
Moren min og jeg skal bake et tradisjonelt brød vi baker her.
Hvis du vil, kan du komme innom og hente litt brød til feiringen.
- Du får hilse på moren min. - Greit.
- OK. Takk, Jessica. Takk. - Takk.
Å bake brød er bare én del av forberedelsene til midtsommer.
Hvert år forvandles byen når den ønsker tusenvis av besøkende velkommen.
Og Jessica har bedt meg møte en av dem, Eva, på plassen midt i byen.
Føler du av og til at du ikke har pyntet deg nok?
- Hei, Eugene. Jeg er Eva. - Hei, Eva.
- Ja. - Dette er mannen min. Han heter Göran.
- Göran? Hyggelig. - Ja.
- Ja, bli med oss. - OK.
Vi skal forberede midtsommerfeiringen.
OK. Hva har vi her? Er det bare… Øver dere?
Nettopp. Det er det vi gjør.
Midtsommer er nesten som vår nasjonaldag.
Det er den dagen alle feirer. Vi skal danse rundt maistangen.
Hva har en maistang med midtsommer å gjøre?
Livet begynner på sommeren, og enkelte sier
at den er et fallossymbol. Man reiser den.
Der jeg kommer fra trenger man gjerne en drink eller to
før man begynner å prate om sånt.
- OK. - Ja.
Så… Det er noe vakkert, men også et fallossymbol.
- Nettopp. - Greit. Og så reiser dere den?
Som du ser, så er det en påle og en stang på tvers.
På endene av den vil det henge to sirkler. Du kan gjette hva de symboliserer.
Vel, vi… Vi har jo noe fantasi.
Du kan hjelpe oss å pynte maistangen.
- Det kan jeg. - Ja.
Denne er veldig fin. Må jeg over dit? Skal jeg bare gå over?
- Jeg kommer om fem til ti minutter. - Skal jeg ta hånden din?
- Bra. - Takk.
- Nederst. - Nederst? Fest dem nederst.
- Du kan holde den. Her er ståltråd. - Ja.
- Du må… - Går det bra med hendene?
Så langt.
- Se der. Ser du? - Ja.
Blomstene blomstrer rundt midtsommer.
Solen gir liv til blomstene og menneskene.
- Det er mye action da. - Det skal være sikkert.
Den 22. mars var den mest vanlige bursdagen i Sverige.
- Var det? - Midtsommer og ni måneder senere.
Jeg tror jeg vet hvorfor de er så spente. Alt er helt tydelig.
Blomstene på stangen er bare… dressingen på salaten, for å si det sånn.
Men selve salaten er: "Kom, kjære, så går vi."
Det er et av de fineste fallossymbolene jeg har sett.
Alt snakket om salat og dressing gjør meg sulten.
Så jeg drar til bakehuset for å møte Jessica og moren Jane.
Jeg kan ikke komme til festivalen uten å ha med noe, så vi skal bake brød.
OK. Velkommen til mjukkaka-baking.
- OK. Så dette er "haka"? - Mjukkaka.
- Ja. Det betyr mykt brød.
- Jane, du har gjort dette en stund. - Ja, det har jeg.
- Det er ikke ditt første brød. - Jeg pleide å bake 180 per dag.
- En stor middag. - Det er vårt signaturbrød.
Hun er veldig nøye med hvordan de skal være.
Ja. Du kan ha litt mel her.
- OK. - Bare litt.
- Jeg skal gi deg denne. - Ja.
Så tar du kjevlen. Du må være myk i hendene.
- Forsiktige hender. - Ja.
Om noen har forsiktige hender…
- Hjelper mannen din deg når du baker? - Han får ikke lov. Han får det ikke til.
De ser sånn ut, og da kan vi ikke selge dem.
Min forlovede… Han får ikke komme hit. Han bruker altfor mye mel. Nei.
De er gode til å lage mat, men ikke til å bake.
- Ja. - Blir jeg den neste som forvises?
- Hvor lenge har du vært gift? - Er det… Jeg har vært gift i 46 år.
- Oi. Det er… - Ikke ille.
- Nei, nei, nei. Det er ikke ille. - OK.
- Har du noen tips? - Vel…
- Her oppe. Ikke der. Bare her. - Oppe… Der har vi ett.
- Å lytte, vil jeg si. Det er bra. - Ja, å lytte.
- Ja. - Ja? Er det bra?
- Du må lytte til meg. - Det var det hun hørte. OK. Ja?
- Hvordan er det? - Det skal være rundt.
- Jessica. - Eugene.
- Mer her og mindre der. - Greit.
Jeg vet ikke om det er en svensk greie,
men disse kvinnene er sterke kvinner. Ikke sant?
De gjør ting på sin måte, sørger for at det er bra. Gjør du det galt, får du gå.
Det er 47 myggarter her i Sverige.
- Inn i ovnen med det. - Inn i ovnen.
- En, to, tre. - Å nei.
- Ikke bra. - Hold det.
Det blir stygt, men vi legger det inn.
Jessica er iallfall oppmuntrende.
Det vil ikke vinne noen premie for utseendet, men det er smaken som teller.
Det er godt, ikke sant? Det er et sagn om brødet.
Kvinnene pleide å sove med brødet under armen på 1700-tallet
for å gi det feromoner.
Så skulle de gi det til personen de ville gifte seg med.
Hvis de spiste det, visste de at det var rette person.
En grusom historie.
Det er godt om man ikke ser på det.
Man skal ikke skue hunden på håret.
Det er noe annet som er vanskelig å avgjøre så langt nord, nemlig sengetid.
Dette er rene definisjonen av sadisme.
Hvordan kan man torturerer en gjest som virkelig vil ha en god natts søvn?
Vi henger opp persienner som disse, som ikke stenger lyset ute.
Om noen kan designe et system som holder lyset ute raskt,
så er det svenskene.
Det er kanskje nå du forventer å se vakre bilder
av solnedgangen, men det skjer ikke før om seks uker.
Selv når det er midnatt, er det som om moder jord ikke finner lysbryteren.
Når man bor et sted som er så mørkt størsteparten av året,
så må man gjøre det meste ut av sollyset.
Det overrasker deg kanskje at til tross for mangel på natt,
så våkner jeg uthvilt og kvikk.
Jeg har oppdaget sovemasken.
Den lå på rommet. Jeg har aldri brukt det før. Har aldri trengt det.
Tok den på, sov som en unge.
Ja. Alt er bra. Det er faktisk litt av en utsikt her.
Under midtsommerfeiringen strømmer svenskene ut i naturen.
I dag skal jeg ut i villmarken for å leve som en innfødt.
Det viser seg at det ikke er helt som jeg forventet.
Jeg skal møte en elglokker. Jessica var snill som ordnet det for meg.
Jeg er klar for hva som helst under oppdagelsens parasoll.
Sånn. Sånn.
Jeg har merkelig nok aldri sett en elg hjemme i Canada.
Og hannen kan bli hele 2,1 meter høy og veie nesten 500 kg.
Men akkurat som meg, så er elgen veldig folkesky.
Ikke hvem som helst kan lokke dem til seg, bare en mann som snakker med elger.
Jeg hører han har sin egen hytte i skogen.
Jeg ser for meg en Grizzly Adams-type.
Jeg tror ikke han kommer ut og hilser på meg i en blazer.
- Hallo. - Hallo.
- Jeg heter Mikael. - Mikael? Eugene.
- Hyggelig å møte deg. - I like måte.
Du bør låne denne, for vi har mye mygg.
- Det har jeg hørt. - Du vil ikke bli oppspist.
Jeg havner ikke på forsiden av GQ med denne,
men om det holder myggen unna, så tar jeg sjansen.
- Vi bør ta en tur i skogen. Hva synes du? - En fin, rask tur.
- Hva sier du? - Ja, og jeg kan vise deg min stue.
Man lokker på elgen i paringssesongen.
Elgoksen kommer og tenker: "Her har jeg en fin kjæreste."
Han blir skikkelig skuffet over å se en liten tjukkas fra nord.
En liten tjukkas fra nord? Håper ikke han mener meg.
Jeg har hørt at elgen kan løpe i 55 km/t.
Det virker ikke særlig lurt å skuffe en elg.
Hvis elgen kommer, så ikke rør deg.
Kanskje jeg bør stå bak deg. Vil det være lurt?
Ja, du kan gjøre som du vil.
Har du det bra nå?
Så begynner vi å lokke på elgen.
- Det høres ut som du er syk. - Ikke le av meg.
- Nei, jeg mener det. - Nei, nei, nei, nei, nei.
Man må venne seg til det, for når man hører det, så tenker man
at man bør ta seg en tur på apoteket.
Har du lyst til å prøve?
Ikke prøv dette i Toronto.
I Toronto? Det virker helt sprøtt å prøve det i Sverige.
- Det fungerer. - Var det bra?
Det er bra.
Jeg ser ingenting. Hvor lang tid pleier det å ta før…
- Kanskje tre, fire timer. - OK.
- Det tar lang tid for dem å gå. - OK.
Hva om man skal ut på middag?
- Glem middagen. - Glemme middagen?
- Ser du noe? Noen steder? - Ingenting.
Elgen ville ikke møte oss.
Det er skuffende, men Mikael vil vise meg hvorfor svenskene elsker naturen så høyt.
I Sverige er det enkelte som løper rundt hele tiden.
- Ja. - Av og til løper man for fort.
Man mister ånden sin.
Så av og til må man stoppe opp. Vente på at ånden kommer tilbake.
- Ja. - Ja. Og enkelte sier:
"Det kan være ångestdämpande å være ute i skogen, slappe av og…"
Ångestdämpande er å være ute i skogen og være mer avslappet?
For å være ærlig… Det er ganske tykt med mygg her akkurat nå.
Så jeg er ikke så avslappet som for eksempel du er.
- Takk for at du tok meg med ut, Mikael. - Det var veldig hyggelig å ha deg med.
Hvor stor er sjansen for å få en elg til å svare?
I paringssesongen er sjansen stor.
Enkelte får all moroa.
Kanskje jeg får se en i Canada.
Det var like vanskelig å oppleve ångestdämpande som å se en elg.
Men min dag ute i naturen er ikke over ennå.
Kanskje jeg kan oppleve det med litt hjelp fra Robert…
Hei.
…som lovte å ta meg med på et fint elvecruise til en grillfest.
- Vel, kajakk. - Ja.
Jeg tenkte du kanskje kom i motorbåt, som her om dagen. Men det…
Enkelte ganger bruker vi motorbåt, andre ganger kajakk.
- Jeg er heldig i dag. Ja. - Flytevest? Vær så god.
Jeg vil sørge for at jeg fremdeles puster når vi kommer fram.
- Ja. En god idé. - Ja. Ja.
- Du må aldri få panikk, uansett. - Aldri få panikk.
Man vet aldri hva kroppen vil gjøre når den er redd.
- Ikke få panikk. - Ikke få panikk.
- Uansett. - Mine favorittord.
Ta åren og dytt deg ut. Det er perfekt. Veldig bra.
Jeg har vært ute på dypt vann før, men i dag har jeg iallfall en åre.
Noe av det jeg elsker ved å komme meg ut på vannet…
- Ja? - Ingen mygg.
Ingen mygg? Det elsker jeg.
- Hvordan føles det? - Ganske bra. Man glir godt.
Ja? Det er bra.
Jeg tror jeg er et naturtalent.
Det er faktisk ganske deilig.
Jeg har nok ikke vært så avslappet siden jeg kom hit.
Dere har et ord for det, ikke sant? Ångestdämpande.
Å-Ångestastrapende.
- Hvordan staver du det? - Vi har ikke så lang tid.
- Ångestdämpande. - Ja. Ångestdämpande.
Det er å føle fred og ro og å være helt avslappet,
uten å føle angst og stress?
Ja. Bare følge strømmen, og det er noe vi gjør når vi er ute i kajakk.
Det gir en stoff til ettertanke.
Men akkurat nå tenker jeg bare på mat.
I Sverige sier man at når snøen smelter, så tar man fram grillen.
Men de sier det på svensk. Vil bare poengtere det.
- Hei, alle sammen. - Hei.
Pilegrimene har landet.
Mikael.
- Hei. Hvordan går det? - Mikael er alt her.
Så enten løper han raskere
enn en elg i 55 km/t, eller så kjørte han hit.
- Hei. - Dette er sønnen min Emil.
- Og min kone Anna. - Hyggelig å møte deg.
Hvordan er det å bo med ham?
Jeg mener… Drar han… Drar han deg med ut dit?
Hvis du ikke kommer, så…
Vi skal gå tur i skogen i dag enten du liker det eller ikke.
"Stampenande"… "Angustampenande"… Hva?
- Ångestdämpande. - Ångestdämpande.
Han prøvde å forklare det for meg,
men vi hadde det så travelt med å kjempe mot myggen, så jeg fikk det ikke helt med.
Ångestdämpande.
Ideen om at man kan bruke noe til å dempe stress og angst.
Her i Sverige er det naturen.
Jeg skjønte det da jeg var ute på elven i kajakken.
Ungene er så søte.
- Takk. - Få se hvor stor du er. Hvor stor er du?
- Du store min. Du store. - Han smiler.
- Jeg tror han er klar for elven. - Jeg kan ta ham med og gi ham noen tips.
Nå som jeg har begynt å finne min ångestdämpande,
er jeg i rett stemning for morgendagens store begivenhet.
Midtsommerfestivalen.
Det er på tide med en svensk feiring av solen,
og alle er klare, foruten solen.
Det ser ikke ut som den vil komme til sin egen fest.
Pøsregnet gir en helt ny forståelse av "å følge strømmen".
Tanken på at man skal feire solen uten at man kan se den
er vel noe man kan skrive bøker om.
Men de gleder seg så, og jeg tror det blir moro.
- Hei. - Jessica.
- Velkommen til midtsommer. - Tusen takk.
- Tenkte du trengte en paraply. - Ja, det ser ut til at solen ikke kommer.
Nei, det er typisk midtsommer.
Det skal regne litt i dag, ellers er det ikke midtsommer.
- Og du vil vel ha en ekte opplevelse. - Jeg vil ha det så ekte som man kan.
Festivalens høydepunkt er når maistangen reises.
Så skal man danse og drikke
og alt det dansing og drikking fører til.
Men først vil Jessica at jeg skal oppleve en annerledes svensk tradisjon.
Jeg tenkte vi kunne starte med litt svensk fika, om du har lyst.
- Svensk fika? - Ja. Vanligvis betyr det kaker og kaffe,
men det gir deg sjansen til å slappe av, sette deg ned og prate med en venn.
- Dette liker jeg. - Fika er best.
Noe av det som serveres her er en fornøyelse for ganen.
- Godt? - Elsker det.
Men så er det dette.
Svenskene elsker sursild, en illeluktende, fermentert fisk,
som vanligvis serveres ved et koldtbord, eller smørgåsbord.
Kan jeg få smake silden?
Jessica vil så gjerne at jeg smaker.
- Skreller du fisken? - Ja.
- Jøss, dette er… Gleder meg. - Du kan spise beina også, men…
Nei, man vil ikke ha bein.
Hva synes du?
- Det er veldig godt. - Mener du det?
- Tuller du? - Nei.
Tuller ikke?
Og etter silden har Jessica noe for å bli kvitt smaken.
Her.
Vi skal møte Eva og Göran til en tradisjonell skål før maistangen reises.
Her er min mjukkaka. Jeg synes jeg gjorde en veldig bra jobb.
- Deilig. Veldig god. - Er den ikke god?
- Jeg liker den. - Det er ikke så vanskelig å lage brød.
Vi har snaps, men vi må synge før vi får lov til å drikke den.
- Håper du har øvd. - Göran?
- Nydelig. - Nydelig.
- God snaps. - Ja.
- Det er midtsommer. Da må man. - Man må ha det moro.
Hvis man har en tradisjon som er flere hundre år gammel,
så blir det en del av den du er.
Jeg er svensk og foreldrene mine gjorde dette,
besteforeldrene mine og foreldrene deres gjorde det, og besteforeldrene deres.
Det er en lykkelig tid på året som har en i sitt grep.
Det er ironisk å feire solen når man er fullstendig gjennomvåt.
Singin' in the Rain er ingenting mot svenskene.
De fleste stedene i Sverige er det menn som løfter maistangen.
Men i Nord-Sverige har vi sterke, selvstendige kvinner som gjør det selv.
- Som moren din. - Hun er en sterk, selvstendig kvinne.
- Og der er den. - Ja!
Skal vi klatre opp her så vi får oss en plass?
- De danser rundt den. - Herregud.
- Det er froskedansen. - OK.
Det er lyden de lager.
Ingenting minner mer om en svensk midtsommer enn å danse som en frosk.
Det var en fransk marsj, men svenskene gjorde den om til en kjær folkevise.
Jeg liker at de gjør det med slik munterhet i dette været.
Jeg tror ikke jeg har sett noe liknende før.
Bare i Sverige.
Været spiller ingen rolle. Det kan være regn eller sol, men vi vil alltid feire.
Jeg har det skikkelig moro.
Jeg har ikke gjort noe liknende siden jeg var liten.
Hvis barnebarnet mitt James og datteren min
og sønnen min og min kone var her, ville jeg ha danset rundt maistangen i dag.
Når man opplever dette i et slikt vær,
så må man bare elske disse folkene.
Det er et morsomt konsept at maistangen er et fallossymbol.
Det er tøft når man blander det med familiefeiring, men det går lenger.
Det er en fruktbarhet som går helt ned i jorden,
en fruktbarhet som gir oss blomstene som ender opp på maistangen,
som gir oss maten vi spiser. Det er det denne feiringen handler om.
Jeg tror det er det svenskene mener med å følge strømmen.
Man må bare sette pris på det når ting fungerer for en.
Komme seg gjennom vinteren, for man vet at solen vil komme.
Man får et blikk inn i den svenske folkesjelen, tror jeg.
Det er noe stort.
Det å lære å følge strømmen
er kanskje det viktigste jeg tar med meg fra min tid i Sverige.
Jeg håper det vil hjelpe meg når jeg fortsetter på min europeiske reise.
Neste gang.
Moren min kom fra Skottland. Hun bodde her til hun var 13.
God trening.
Familien din ville kommet hit for å feire.
Det er en følelse jeg aldri før har følt.
Her er de.
Man kommer ikke nærmere sitt eget stamtre.
Slàinte mhath.
Mamma.
Tekst: Tina Shortland