Att resa är att leva, sägs det.
Ja, kanske det. Om inte flygplatsen suger livet ur en först.
Vilket annat ställe kommer man två timmar för tidigt till…
…bara för att komma farligt nära att komma två timmar för sent?
Trots det gjorde fjolårets resor mig gott.
De vidgade mina vyer.
I viss mån.
Därför beger jag mig ut på ett måste för alla respektabla världsresenärer.
Dags för Europa.
Var är vi egentligen?
Jag ska ut på kontinenten…
Från nordligaste norr till sydligaste södern.
Jag lämnar turiststråken för att upptäcka hemliga smultronställen…
Har ni sett?
…och anamma min nya äventyrslystnad.
Titta! Inga händer!
Här är de ju! I, vad heter det, fören?
Jag ska träna mina smaklökar…
Jösses, vad smarrigt!
Druvorna är redo.
Och försöka leva som lokalbefolkningen.
Välkommen till byn.
Det här är vansinne.
Kom ihåg vem som räddade ditt liv!
Jag packar min oro djupt nere i resväskan…
Nu kommer de.
Man vet aldrig vad kroppen gör när man får panik.
Jag har inte gjort nåt liknande sen jag var liten.
Och jag tänker säga tre ord jag aldrig sagt tidigare.
Klar för start.
Varje resa måste börja nånstans.
Eget citat.
Min börjar här uppe, i norra Sverige,
och jag har hela Europa framför mig.
En svindlande tanke för nån som inte är alltför välberest.
Jag börjar mitt euro-episka äventyr
genom att flyga tusen mil genom sju tidszoner,
från Toronto till lilla Gammelstad i Sverige,
som ligger så långt norrut att jag bara är fem mil ifrån polcirkeln.
Jag har hört att solen inte går ner så här långt norrut.
Hur kan man leva utan natten?
Om man har en dålig dag så tar den vanligtvis slut nån gång.
Jag är ett vanedjur. Jag vill att natten kommer.
Men svenskarna kanske tänker annorlunda.
SVERIGE
I Sverige firas årets längsta dag med den största helgen på året:
midsommar.
Men innan jag kan börja festa loss
ska guiden Robert skjutsa mig till hotellet i sin taxi.
- Gör jag rätt nu? - Ja.
Jag ger honom gärna en slant extra om vi kommer fram utan att ta in vatten.
Då kör vi!
Vilken värstingflod, Robert.
Det är Sveriges näst största flod. Den är 580 km lång.
Den är enorm.
På 1500-talet, när Sverige började moderniseras,
användes floderna för timmerflottning.
- Så skogsindustrin är stor här? - Japp. Vi har gott om träd.
Han skojar inte.
Det finns runt 87 miljarder träd här.
Det motsvarar mer än en tredjedel av alla träd i USA
i ett land stort som Kalifornien.
Problemet är att all denna skog också för med sig…
Mygg.
- Mygg? - Vi har fler än 47 olika sorters mygg.
Fyrtiosju olika myggarter?
- Ja. - Wow!
- Vad gör folk här uppe? - Friluftslivet är stort.
På sommaren är vi på floden och paddlar kajak, åker båt och fiskar.
På vintern pimpelfiskar vi och åker snöskoter och sånt.
Vår livsstil är extrem.
För mig som stadsbo är det extremt att vara utan wifi.
Så att komma till en plats där huvudleden är en flod är minst sagt skrämmande.
Vi börjar närma oss ditt hotell – Arctic Bath.
Med ett namn som Arctic Bath är det knappast ett hotell för veklingar.
Hotellet är utformat som en timmerbröt, och vänder sig till människor
som vill lyxa till det i vildmarken för strax under 1 000 dollar natten.
Min guide är Jessica.
Hennes släkt har levt i detta unika hörn av världen i generationer.
- Här har vi det. - Det må jag säga,
det är en av de konstigaste byggnaderna jag nånsin sett.
En flytande ring med restaurang, badtunnor och bastu.
Och i mitten av den kan man hoppa rakt ner i Lule älv.
Ser du nätet där runt?
Det håller gäddorna borta, så de inte biter dig i tårna.
Jaså, verkligen?
Här inne bor du. Stig på.
Ditt rum.
Stort fönster.
Så du får in solsken hela natten.
Vad har vi som täcker fönstren? Är det…
Det finns persienner, men varför skulle du använda dem?
Nja, till exempel om jag vill sova.
Om du vill leva som vi gör här i norra Sverige,
borde du lämna dem öppna.
- Lämna dem öppna? - Ja.
Lite mörkare vore nog bra, men…
Min mamma och jag ska baka traditionellt bröd,
så du kan komma förbi och ta med lite bröd till festligheterna.
- Då får du också träffa min mamma. - Okej. Tack, Jessica.
Brödbaket är bara en liten del av midsommarförberedelserna.
Varje år omvandlas staden när den tar emot festprissar i tusental.
Och Jessica har skickat iväg mig för att träffa en av dem, Eva, på torget.
Har du nånsin känt dig underklädd?
- Hej, Eugene. Jag heter Eva. - Hej, Eva.
Det här är min make Göran.
- Göran? Trevligt att träffas. - Följ med oss, vetja.
Vi ska förbereda för midsommar.
Okej, så det här är bara en repetition?
Exakt, vi repeterar.
Midsommar är lite som vår nationaldag. Det är dagen alla firar.
Vi ska dansa runt majstången.
Vad har majstången med midsommar att göra?
Livet börjar ju på sommaren, och det finns de som menar
att det är en fallossymbol, som man sen reser.
I mina hemtrakter tar man vanligtvis ett glas eller två
innan man börjar prata om sånt.
- Okej… - Japp.
Så det är både en fin grej och en fallossymbol?
Exakt.
Okej. Och sen reser man den.
Och som du ser finns det en stång och en bom.
Vid bommens ändor hänger man två cirklar.
Du kan gissa vad de symboliserar.
Vi kan föreställa oss det.
Du skulle kunna hjälpa oss pynta den.
Det kan jag.
Värst vad fin den är. Kliver man över den nu?
Ska jag bara kliva över den?
Ge mig en fem–tio minuter.
- Ge mig handen. - Här.
- Snyggt! - Tack.
- Längst ner. - Längst ner? Okej.
- Håll i här. Jag har ett snöre. - Sådär.
- Men se till att… - Går det bra?
Hittills.
Titta bara.
Det blommar mycket runt midsommar.
Solen skänker liv åt blommorna och människorna.
- Så det är mycket på gång såhär års? - Definitivt.
Det vanligaste födelsedatumet i Sverige var runt 22 mars.
- Jaså? - Ja.
Midsommar plus nio månader.
Jag tror jag börjar fatta varför det är så stort.
Det börjar bli kristallklart.
Blommorna på stången är bara dressingen på salladen, så att säga.
Men salladen skriker: "Kom igen, snygging, nu kör vi!"
Det här var då en av de finaste fallossymbolerna jag stött på.
Allt snack om sallad och dressing har gjort mig hungrig,
så jag går till bageriet för att träffa Jessica och hennes mamma Jane.
Man får inte komma på fest tomhänt, så vi ska baka bröd.
Då så, välkommen. Vi ska baka mjukkaka.
- Vad hette det? "Haka"? - Mjukkaka.
Jaha, mjukkaka.
Det är ett mjukt bröd.
Jane, du har gjort det här…
- Ja, du. - …ett bra tag.
- Inte första limpan du klämmer ur dig. - Jag brukade baka 180…
- Om dagen. - …om dagen.
Det kallar jag brakmiddag.
Det är vårt signaturbröd, och hon är petig med hur man lagar det.
- Okej. - Du kan sprida ut lite mjöl.
- Okej. - Bara lite.
Du kan ta den här.
Och den här brödkaveln. Du måste ha mjuka händer.
Ömma händer.
Om det är nån som har ömma händer…
Jane, brukar din make hjälpa dig baka?
Jag låter honom inte, för han kan inte.
Då ser de ut såhär, och vi kan inte sälja sånt.
Min fästman får inte heller.
Han använder för mycket mjöl. Nej.
De är bra på att laga mat, men inte baka.
- Ja. - Varför känns det som
att jag står näst på tur att bannlysas från köket?
- Hur länge har du varit gift? - Jag har varit gift i 46 år.
- Wow. Det är… - Inte illa.
Inte alls.
Inte illa.
- Har du några tips? - Ja…
Här uppe. Inte där. Bara här uppe.
Där har vi ett tips.
- Att lyssna. Det vore smart. - Ja, att lyssna!
- Ja. - Ja? Är det bra?
- Du måste lyssna på mig. - Det var så hon tolkade det.
- Hur ser det ut? - Den borde vara rund.
- Jessica. - Eugene.
Mer här. Mindre där.
Jag vet inte om det är nåt typiskt svenskt,
men de här kvinnorna är väldigt… starka. De tolererar inget trams.
De vill göra saker på sitt sätt. Och gör man fel, så åker man ut.
Fyrtiosju olika myggarter här i Sverige.
- In i ugnen med den. - In i ugnen.
- Ett, två, tre. - Ånej.
Det här är inte bra.
Det blir en fuling, men kör in den ändå.
Jessica är sannerligen uppmuntrande.
Okej, så den vinner ingen skönhetstävling, men det är smaken som räknas.
Gott, va?
Det finns en gammal sägen om bröd,
om att kvinnor på 1700-talet sov med en limpa i armhålan
för att ge den feromoner.
Sen gav man limpan till den man skulle gifta sig med.
Om han åt den, så visste man att han var den rätta.
Vilken vidrig historia.
Ser man det inte, så är det fint.
Man ska inte döma hunden efter håren.
Det finns en annan sak som är svår att bedöma här uppe:
läggdags.
För mig är det här definitionen av sadism.
"Hur torterar vi bäst någon som bara vill sova gott?"
"Vi installerar de här persiennerna,
som inte går att stänga och inte blockerar ljuset."
För om nån kan uppfinna ett system som klarar av att blockera ljus fort,
så borde det vara svenskarna.
Det är nu man skulle kunna förvänta sig några vackra bilder
av solnedgången, men det är fortfarande sex veckor dit.
Inte ens vid midnatt lyckas Moder Jord hitta lampknappen.
Och när man bor på ett ställe som är mörkt så länge,
får man passa på att njuta av solen.
Men trots att natten lyser med sin frånvaro,
vaknar jag pigg och utvilad.
Jag har upptäckt ögonbindeln.
De låg bara framme. Jag har aldrig behövt en tidigare.
Jag tog den på mig och sov som en stock.
Så det är lugnt. Och utsikten är faktiskt inte så pjåkig.
Under midsommarhelgen ger sig svenskar ut i naturen.
Därför ska jag ut i vildmarken idag, som en äkta svensk.
Men här gör man det inte exakt som jag hade förväntat mig.
Jag ska träffa en älglockare.
Jessica var bussig nog att organisera det åt mig.
Jag är faktiskt med på vad som helst som är upptäcktsrelaterat.
Nu kör vi.
Jag har aldrig sett en älg hemma i Kanada, vilket är förvånande
med tanke på att en älgtjur kan uppnå en mankhöjd på 2,2 meter och väga 500 kg.
Men de är också lika blyga som jag,
så det krävs nån särskild för att locka fram dem.
Som mannen som kan tala med älgar.
Han har en egen stuga ute i skogen.
Han är nån sorts vildmarksperson.
Jag tror inte att han möter mig i kavaj.
- Hej! - Hallå där.
- Jag heter Mikael. - Mikael? Eugene.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Du vill nog låna den här, för vi har mycket mygg här ute.
- Jag har hört det. - Du vill inte bli uppäten.
Okej, den här looken ger mig knappast några tidningsomslag,
men om den håller myggen borta så är det värt det.
- Ska vi ta en promenad i skogen? - Vi kan ta en kort promenix.
- Hur låter det? - Jag kan visa dig mitt vardagsrum.
Nu är du här och lockar på älg under brunsten.
Så tjuren kommer och tänker: "Åh, jag har en flickvän här."
Och han blir så besviken när han ser den lilla tjockisen från norr.
Lilla tjockisen från norr?
Hoppas han inte menar mig.
Jag har hört att älgar kan springa i upp till 60 km i timmen,
så det verkar dumt att göra dem besvikna.
Om en älg kommer, rör du dig inte.
Kanske jag borde stå bakom dig. Vore inte det smart?
Ja, du gör som du vill.
Är du nöjd nu
Då börjar vi kalla på älgen.
- Du låter lite krasslig. - Skratta inte åt mig.
Det här är allvarliga grejer.
Man måste vänja sig vid det, för när man först hör det… Du vet.
Man vill skynda sig till apoteket eller nåt.
Vill du testa?
Testa inte det här i Toronto.
I Toronto? Det är galet nog att testa det i Sverige.
- Den funkar nog. - Var den bra?
Den var bra.
Jag ser inget. Hur länge tar det vanligtvis innan…
Kanske tre–fyra timmar.
- Det tar lång tid att gå hit. - Okej.
Tänk om man har bokat bord nånstans? Eller kanske…
- Glöm middagen. - Glöm middagen?
Ja.
- Ser du nåt? Nånstans? - Inget.
Nobbade av en älg.
Det är bittert, men Mikael vill ändå visa varför svenskar älskar naturen så.
Om man springer runt och stressar för mycket,
springer man ibland lite för fort och lämnar själen efter sig.
Så ibland måste man stanna upp och vänta på att själen ska komma ikapp.
- Precis. - Det finns de som säger:
"Det kan vara ångestdämpande att vara ute i skogen, slappna av och…"
Så "ångestdämpande" är att vara ute i skogen och slappna av?
Ärligt talat är det ganska tätt med mygg. Så jag är inte…
Jag är inte alls lika avslappnad som du.
- Tack för utflykten då. - Det var kul att du följde med.
- Hur ofta får du svar av älgarna? - Under brunsten är det ofta.
Vissa killar har tur.
Nåväl, kanske jag får se en hemma i Kanada.
Att hitta mitt ångestdämpande var visst lika svårt som att hitta en älg.
Men min dag i naturen är inte slut än,
och kanske jag kan upptäcka den med hjälp av Robert,
som har bjudit in mig på en båttur till en midsommarfest.
- Jaha, kajaker då. - Ja.
Jag hade förväntat mig en motorbåt som den häromdagen, men det vore ju…
Ibland åker vi motorbåt, ibland paddlar vi kajak.
Sån tur jag har.
- Ja. - Flytväst.
Jag vill fortfarande kunna andas när vi är framme.
- Ja. Det vore bra. - Ja.
- Vad du än gör, få inte panik. - Få inte panik.
Man vet aldrig vad kroppen gör när man får panik.
- Få inte panik. - Ingen panik.
- Oavsett vad. - Två av mina favoritord.
Knuffa ut dig med paddeln.
Perfekt.
Jag har gått mot strömmen några gånger, men idag har jag i alla fall en paddel.
En sak jag gillar med att åka ut på vattnet såhär…
- Ja? - Inga mygg.
Inga mygg?
Vad skönt.
- Hur känns det? - Ganska hyfsat. Det går smidigt.
Eller hur? Det är fint.
Jag var nog ämnad för det här.
Det är faktiskt trevligt.
Det här är nog det lugnaste jag varit sedan jag kom.
Det finns ett ord för det, va?
"Ångusjt-strepande."
Hur stavas det?
Vi har inte tid för det!
"Ånggässdämpande."
Ja. Ångestdämpande.
Vilket handlar om frid och fröjd och avslappning,
och att allmänt vara utan ångest och stress?
O, ja.
Det är bara att flyta med strömmen, precis som vi gör i våra kajaker.
Flyt med strömmen.
Att flyta med strömmen ger själen näring,
men just nu är det inte själen som behöver näring.
Och i Sverige sägs det att när snön har smält, ska grillen fram.
Fast de säger det på svenska. Värt att påpeka.
- Hej, allihopa! - Hej!
Pilgrimerna har tagit i land.
Mikael.
- Hej! - Mikael är redan här,
vilket betyder att han antingen springer snabbare
än en älg i full fart, eller att han körde hit.
- Hej! - Min son Emil.
- Emil? - Trevligt.
Min fru Anna.
- Anna? - Trevligt att träffas.
Hur är det att bo med honom?
Jag menar… Släpar han bara ut er i skogen?
"Om du inte följer med, så…"
"Vi ska traska genom skogen idag, vare sig du vill eller inte."
"Stampenande?" "Angus-stampenade?" Vad…
- Ångestdämpande! - "Ångeststampa?"
Han försökte förklara det tidigare,
men myggen tog all uppmärksamhet, så jag greppade det inte riktigt.
Ångestdämpande.
Det är tanken om att man kan använda något för att lindra stress och ångest.
Här i Sverige är det naturen,
och jag kände det ute på floden i den där kajaken.
Vad gulliga barn.
- Tack. - Får jag titta hur stor du är?
- Åh, kära nån då! - Han ler mot dig.
Han verkar redo för flodfärd.
Jag kan visa honom hur man gör.
Efter att ha börjat hitta mitt ångestdämpande
är jag i rätt sinnesstämning för morgondagens stora kalas:
midsommarfesten.
Det är dags att fira solen på svenskt vis,
och alla är redo – förutom solen,
som verkar nobba sin egen fest.
Ösregnet ger en helt ny innebörd åt "att flyta med strömmen".
Tanken att fira solen
utan att ens kunna se den är något man kan skriva en bokserie om,
men alla verkar jätteglada, och jag tror det här blir roligt.
- Hej! - Jessica!
- Välkommen till midsommar. - Tack så mycket.
Du verkade behöva ett paraply.
Ja, det ser ut som att solen kanske inte visar sig idag.
Nej. Det är typiskt midsommar.
Det ska regna lite, annars är det inte midsommar.
- Och du vill väl fira på riktigt? - Jag vill fira så genuint jag kan.
Festligheternas klimax är stångresningen,
som följs av dans och dryck
och vad än dans och dryck kan tänkas leda till.
Men först vill Jessica att jag testar en helt annan svensk tradition.
Vi kan väl börja med lite svensk fika?
Svensk fika?
Det brukar involvera kaffe och bulle,
men egentligen handlar det bara om att sitta och ta det lugnt med en vän.
- Det är jag med på. - Fika är bäst.
Delar av matutbudet här är som poesi för smaklökarna.
- Är det gott? - Jättegott!
Men sen har vi sånt här.
Sverige älskar surströmming, en skarpt luktande fermenterad fisk,
som vanligtvis går att hitta på smörgåsbordet.
Hej! Får jag smaka på strömmingen?
Och Jessica vill verkligen att jag smakar den.
- Så man skalar fisken? - Ja.
- Oj, det här var ju… Jag längtar. - Man kan äta den hel, men det är inte…
Nej, man vill ju inte äta benen.
Vad tycks?
Jättegott.
- Säkert? - Ja.
- Du skojar väl inte? - Nej.
Jessica har även nåt att skölja ner strömmingen med.
Då var vi framme.
Vi ska träffa Eva och Göran för en traditionsenlig skål
innan stångresningen.
Det är min egen mjukkaka. Jag tycker att den blev lyckad.
- Jättegod. - Visst är den?
Jag gillar den.
- Det är ju inte så svårt att baka bröd. - Nej, du var duktig.
Då är det dags för en snaps.
Men vi måste sjunga innan vi får dricka. Hoppas du har övat.
- Fint. - Fint!
- Bra snaps. - Eller hur?
Det är midsommar. Man måste.
Ha roligt, alltså?
Om man har en tradition som hållit på i århundraden,
så är den en del av en själv.
Jag är svensk, och mina föräldrar gjorde det här,
deras föräldrar gjorde det, och deras föräldrar gjorde det…
Det är en lycklig tid på året som på något sätt griper tag i en.
Det är lite ironiskt att fira solen i dyngsura kläder.
Singin' in the Rain kan slänga sig i väggen.
I de flesta delarna av landet är det männen som reser stången.
Men i norra Sverige finns det starka, oberoende kvinnor som klarar det själva.
- Som din mamma. - Hon är verkligen stark och oberoende.
Där har vi den!
Ska vi klättra upp så vi kan få en plats?
De dansar runt.
Herre min tid.
Det är groddansen.
Det är så de låter.
Inget säger väl svensk midsommar som att dansa runt som en groda?
Melodin kommer från en fransk marsch,
men svenskarna gjorde den till en omtyckt folkvisa.
Jag älskar att de gör det med sån glädje i det här vädret.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Bara i Sverige.
Vädret kvittar för oss. Det kan vara regnigt eller soligt.
Vi är här och firar ändå.
Ärligt talat är det jättekul.
- Jag visste väl det. - Jag har inte gjort nåt
som påminner om det sen jag var liten.
Om mitt lilla barnbarn James och min dotter
och min son vore här, och min fru, då hade jag dansat runt stången idag.
Att se det här i det här vädret
får mig att älska det här folket.
Det är ett lustigt koncept att stången är en fallossymbol.
Jag vet inte hur det blev en familjefest, men det är så mycket mer än det.
Det handlar om fruktbarheten som går ner i marken.
Markens fruktbarhet ger liv åt blommorna, som hamnar på midsommarstången,
och ger liv åt maten man äter.
Det är vad helgen handlar om.
Det är nog det som att flyta med strömmen handlar om.
Man får uppskatta när saker och ting går ens väg.
Ta dig genom vintern, för en dag tittar solen fram.
Man får en inblick i den svenska folksjälen.
Så stort är det.
Att lära sig flyta med strömmen
är kanske det viktigaste jag lärt mig under min tid i Sverige.
Jag hoppas jag kan dra nytta av det när jag fortsätter min europeiska odyssé.
I nästa avsnitt…
Skottland är min mammas hemland, och hon bodde här tills hon var 13.
Det kallar jag träning!
Dina släktingar kom hit och firade.
Det är en helt ny känsla för mig.
Här är de ju.
Det är så nära man kan komma att vidröra sitt släktträd.
För hälsan.
Hjälp.
Undertexter: Borgir Ahlström