Sanotaan, että matkustaminen on tosielämää.
Ehkäpä, ellei päivä lentokentällä vie ensin kaikkia voimia.
Minne muualle nimittäin saavutaan kaksi tuntia etuajassa,
jotta oltaisiin lopulta vaarassa myöhästyä?
Uskon kuitenkin viime vuoden matkojen tehneen minulle hyvää.
Ne tuntuivat avartavan näkemystäni.
Ainakin jonkin verran.
Seuraava kokemus on ilmeisesti ehdoton
kaikille kunnon matkailijoille.
Lähden Eurooppaan.
Missä oikein olemme?
Lähden tutkimaan mannerta -
ja etenen aivan ylhäältä kauas alas saakka.
Jätän tunnetut reitit löytääkseni salaisia aarteita...
Näettekö tämän?
...ja kokeakseni orastavan seikkailuhengen.
Katsokaa. Ilman käsiä.
Ne ovat tässä. Onko tämä keula?
Koulutan makunystyröitäni.
Olipa hyvää.
Rypäleet ovat kypsiä.
Yritän elää kuin paikalliset.
Tervetuloa kylääni.
Tämä on mieletöntä.
Pelastin juuri henkesi. Muista minut.
Unohdan kaikki huolet.
He ovat tulossa.
Koskaan ei tiedä, miten keho reagoi äärimmäiseen kauhuun.
En ole tehnyt tällaista lapsuuteni jälkeen.
Ja lausun pian kolme sanaa, joita en ole lausunut ennen.
Olen valmis lähtöön.
Skotlannin ja Ruotsin jälkeen -
Euroopan-matkani jatkuu maahan, joka on maailman suosituin kohde.
Ranskaan.
Olen miljardöörien suosimassa Saint-Tropez'ssa.
Se on maailman silmäätekevien pakopaikka.
Toivottavasti minut hyväksytään poikkeuksellisesti mukaan.
RANSKA
Tämä on täysin erilaista kuin tutustuminen äitini vaatimattomiin juuriin Glasgow'ssa.
Se kuitenkin toi vierailuuni yllättävän lämpimän vivahteen.
Etsin nyt uusia seikkailuja -
ja lähdin Välimeren rannikolle yli 2 000 kilometrin päähän Skotlannista -
tähän kauniiseen satamaan.
Ranskassa vierailee vuosittain yli 90 miljoonaa turistia -
erityisesti ruoan takia.
Ymmärrän kyllä. Ruoka on minun tärkeimpiä prioriteettejani,
ja maassa on enemmän Michelin-ravintoloita kuin missään muualla.
En tiedä paljoakaan ranskalaisista huippukeittiöistä.
Ranskanperunat ovat ehkä suosikkini ranskalaisista ruokalajeista.
Tulin kuitenkin tänne oppimaan,
ja kukapa ei haluaisi luokkahuoneen näyttävän tältä?
Eugene, salut!
- Täältä tullaan! - Salut! Bonjour!
- Eugene. - Tervetuloa. Hauska tavata. Olen Jan.
Paikallinen yrittäjä Jan on tarjoutunut esittelemään paikkoja,
ja saan perinteisen tervetulomaljan.
Nautitaan lasi samppanjaa.
- Kippis. - Kippis.
- Tervetuloa Saint-Tropez'hen. - Aivan.
Odotin juuri tällaista lähtiessäni Torontosta.
Tämä muistuttaa Hollywood-elokuvaa.
Brigitte Bardot teki Saint-Tropez'sta kuuluisan.
Aivan. Alkusysäyksenä oli varmaan elokuva -
Et Dieu Créa La Femme.
Ja Jumala loi naisen.
- Juuri niin. - Jymymenestys.
Saint-Tropez'sta tuli kuuluisa,
ja se alkoi kiinnostaa yhä enemmän -
erilaisia taiteilijoita.
Tämä upea huvijahti on Giorgio Armanin.
Huomaan, että pukuja myymällä voi hankkia aika suuren veneen.
Armani ei kuitenkaan ole ainoa.
Myös George Clooney, Beyoncé ja Brad Pitt lomailevat täällä.
He varmaan sopivat tekstiviestein, kuka pysäköi mihinkin.
Nämä ovat megajahteja. Ovatko laituripaikat ilmaisia?
Eivät. On pulitettava 3 000 euroa per päivä,
- jotta voisi pysäköidä tänne. - Kolmetuhattako,
- jotta voisi pysäköidä veneen yöksi? - Aivan.
Hyvin halpaa.
Satamamaksut ovat vain pisara meressä.
Luksusjahdin vuokra voi olla jopa kaksi miljoonaa dollaria viikossa.
Päättelykykyni ei ole nopeimmasta päästä,
mutta uskon sen olevan syy nimeen "Miljardöörien lahti".
On aika viedä sinut hotelliin. Sopiiko?
- Täyttä vauhtia eteenpäin. - Selvä. Mennään.
Uskomatonta, mutta tunnelma paranee entisestään.
Minä nimittäin yövyn Lily of the Valleyssä.
Hotellia ympäröi häikäisevän kaunis maisema,
joka on innoittanut upeita taiteilijoita, kuten Monet'ta, Cézannea ja Van Goghia.
En ole taiteentuntija. Pärjäsin nuorena kuvaamataidossa kehnosti.
Uskon kuitenkin voivani tehdä vaikutuksen hotellinjohtaja Stéphaneen -
lukioranskallani.
- Bonjour. - Bonjour, Monsieur Levy.
Très bien. Merci.
On ilo saada teidät vieraaksemme.
- Kiitos. - Tulkaa.
Yöpyminen maksaa 6 000 euroa, joten paikka ei ole edullinen,
paitsi jos vaihtoehtona on yö megajahdilla,
jolloin tämä on halpamajoitus.
Oli miten oli, pidän tästä kovasti.
Merci.
Olkaa hyvä. Bienvenue. Tämä on sviittinne.
Voi hyvänen aika.
Hotellin suunnitteli yksi Ranskan johtavista arkkitehdeista,
Philippe Starck, jonka tyyli näyttää olevan käytännönläheinen.
Kaikki yksityiskohdat ovat Philippe Starckin suunnittelemia.
Itse asiassa -
meidän on sovittava kaikista muutoksista hänen kanssaan.
Hän paneutuu yksityiskohtiin.
Eikö suunnittelija halua, että huoneessa siirretään mitään?
Nukkumaanmeno voi olla vaikeaa.
Tämä on yksityinen uima-altaanne.
Sviitistä ei tarvitse lähteä minnekään.
Aivan.
Hyvä. Pysyttelen siis huoneessani kolme päivää.
Saan seurakseni lisää samppanjaa,
joka on itse hra Starckin pullottamaa.
Tämä on päivän toinen samppanjalasi.
On vaikeaa aloittaa päivä tällä tavalla, mutta teen parhaani.
Kiitos, että tulitte vieraaksemme.
Malja teille.
Tällä hetkellä tuntuu, etten voi valittaa mistään.
Ei sillä, että valittaisin usein.
Kiitos Philippelle.
En siirrä mitään.
En mitään, paitsi ehkä tämän samppanjalasin -
pöytää koskematta.
Jäisin mielelläni hotelliin -
mutta haluan kuulla Saint-Tropez'n tarinan asiantuntijan suusta.
Hän on omistanut täällä huvilan 25 vuoden ajan -
ja on mahdollisesti yhä kaupungin kiehtovin persoona.
Joan Collins kutsui minut illalliselle Saint-Tropez'hen.
Tämä on hyvin harvinaista.
Hän on näytellyt elokuvissa ja televisiossa.
Dynastia oli merkittävä sarja.
Tapaamme kuuluisassa paikallisessa ravintolassa, La Ponchessa.
Se on ollut trendikäs menopaikka 1930-luvulta alkaen,
ja siellä viihtyivät esimerkiksi Picasso ja Sartre.
Juuri nyt toivon, että olisin hakenut tietoa Picassosta ja Sartresta.
Missä hän on? Hän on myöhässä.
En yleensä odota miehiä.
Asia on niin,
että tämä mies saa samppanjaa kaikilta uusilta tuttavuuksiltaan,
joten hän on myöhässä.
- Hei. - Hei, Joan.
Hei, Eugene. Mitä kuuluu?
- Hyvää. - Hienoa.
Tervetuloa kylääni.
Kuulin, että sinulla on täällä pikku majapaikka.
Aivan.
Olen käynyt Saint-Tropez'ssa jo 16-17-vuotiaasta alkaen.
Saint-Tropez ei kuitenkaan ollut silloin tällainen.
Ei lainkaan.
- Se oli hiljainen pikku kalastajakylä. - Oliko?
Coco Chanel kävi täällä 1930-luvulla Hemingwayn ja muiden kanssa.
Täällä on siis vierailtu jo kauan,
mutta paikka oli vain harvojen tiedossa.
Nostetaan malja Saint-Tropez'lle.
Saint-Tropez'lle. Juuri niin.
Oikein hyvää. En ole syönyt aamiaista.
Luoja tietää, miten käy.
Ole varovainen.
Oui, chef!
- Päivää. - Päivää. Bonjour.
- Olen pääkokki Thomas. - Thomas.
Haluan kertoa omista ruokalajeistamme.
Ehdotan teille -
perinnelajiketomaatteja ja puglialaista burrataa.
- Hienoa. Pidän burratasta. - Niinkö?
- Täydellistä. - Niin.
Ehdotan herralle hammasahven-cevicheä.
Raakaa, sitrusvinegretin kera.
- Raakaako? - Kyllä.
- En välitä raa'asta kalasta. - Minulla on...
Kalaa ei pidä koskaan syödä raakana.
Olet ensimmäinen,
joka on samaa mieltä.
Voin tarjota sen sijaan muuta.
- Vaikkapa hernegazpachoa. - Toki.
- Hyvä. - Kyllä.
- Sopiiko se? - Sopii.
- Selvä. - Hyvä.
Kiitos, Thomas.
- Makuni on melko yksinkertainen. - Oletko kansanmies?
- Hampurilaisia? - Kansanmies.
- Nakkisämpylöitä. - Ruoan suhteen.
Hampurilainen on kyllä hyvä ateria.
Varmasti.
Tämä on pikaruoan täydellinen vastakohta.
Ainekset ovat peräisin läheisiltä maatiloilta,
esimerkiksi tomaatit Joanin salaatissa.
Gazpachossa on paikallista vuohenjuustoa, brousse de chèvre frais'tä.
Se on herkullista mutta äänneasultaan vaivalloista.
Voilà.
Miten hienoa.
Näyttää liian kauniilta syötäväksi.
En ole hulluna vuohiin, mutta pidän vuohenjuustosta.
- Tämä on hyvää. - Burrata on uskomatonta.
Eikö olekin hyvää?
Saint-Tropez...
En ole nähnyt näin monia megajahteja...
- Aivan. Ne ovat kamalia. - ...yhdessä satamassa.
En voi sietää niitä.
Monet pröystäilevät suurilla jahdeilla.
Pidän enemmän vuorista ja kukkuloista.
Onko jokin näkemisen arvoinen paikka, jossa aistii -
- vähemmän pintaliitoa? - Kyllä. Sinun on mentävä -
Saint-Tropez'n sivukaduille,
joilla on paljon hienoja käsityöläisten kauppoja.
Siellä ei näy Pradaa eikä Guccia.
- Selvä. - Mene -
- sivukaduille. - Selvä.
Hernegazpacho oli aika herkullista.
Tunnistin siinä myös vuohenjuustoa.
- Ihana lounas. Kiitos. - Kiitos. Tämä oli mukavaa.
Yllätyin Joanin sanoessa,
että Saint-Tropez'ssa on myös toisenlainen puoli.
Kuuntelen siis hänen neuvoaan -
ja lähden kuljeskelemaan sivukaduille.
Uskon, että tämä kaupunki on muutakin kuin miltä ensinäkemältä vaikuttaa.
Bonjour, Monsieur Levy.
- Miten voitte tänään? - Bonjour.
- Minä... Oui. - Valmiina aamiaiselle?
Paikallisia hedelmiä, leivonnaisia, granolaa,
paikallista hunajaa ja pehmeäksi keitettyjä munia.
- Nauttikaa aamiaisesta. - Merci beaucoup.
En yleensä syö usean ruokalajin aamiaista mutta voin tehdä poikkeuksen.
Ruoka on poikkeuksellisen hyvää, ja näkymä on häkellyttävän hieno.
On selvää, miksi paikka on hyvin suosittu Euroopassa.
Se on oikeasti todella upea.
Viiden ruokalajin aamiaisella -
pääsin tutustumaan perin pohjin kaupungin hohdokkaaseen puoleen.
Lähden siis tutustumaan toisenlaiseen Saint-Tropez'hen,
jonka Joan kertoi olevan sivukujien kätkössä.
Oppaani on ruoka- ja viiniasiantuntija Sonia.
Ranskalaiset poskisuudelmat.
Tiedäthän?
- Hei. Bonjour. - Ensimmäinen triplani.
- Miten sinä teet? - Olemme Etelä-Ranskassa,
joten vaihdamme kolme poskisuudelmaa.
Lähdetkö tutustumaan kylään?
- Mielelläni. - Niinkö?
- Mennään. Oletko valmis? - No niin.
- Aivan. - Puhut ranskaa.
- Bravo. - Niin.
Osaan ranskaa enemmän kuin luulinkaan -
mutta tunnen olevani heikoilla jäillä.
- Hieno pikku kylä. - Kyllä.
Olet nyt vanhassa Saint-Tropez'ssa.
Kun silmäätekevät tulevat Saint-Tropez'hen,
he käyvät täällä mutta viettävät enemmän aikaa -
satamassa suurilla huvijahdeillaan.
Siitä syystä -
monet pitävät vanhan kaupungin kylämäisestä tunnelmasta.
Tämä on minulle aito Saint-Tropez.
Sen värit ja historia.
Haluan kuitenkin näyttää sataman.
Oikealla on vanha satama.
Näetkö pienet veneet? Sanotaan, että ne ovat pointus.
- Muoto on nimittäin pointu. - Pointus.
- Eli suippo. - Aivan.
Tällainen.
Niillä käytiin ennen kalastamassa Välimerellä.
Vanha ja uusi Saint-Tropez yhdistyvät -
- tässä ainutlaatuisella tavalla. - Aivan.
- Vanhat kalastusveneet... - Niin.
...ja valtavat megajahdit -
niiden takana.
On sekä hyvä että huono asia,
että jahdit -
- tulevat tänne. - Aivan.
Tarkoitan, että...
Ne tuovat paljon ihmisiä eri puolilta maailmaa.
- Juuri niin. - Useimmat meistä -
- saavat elantonsa turismista. - Aivan.
Olet kuuluisa. Ehkä tunnet jonkun.
- En ole näin kuuluisa. - Ei koskaan tiedä.
Löydät minut kajakista.
Saint-Tropez'ssa on vain noin 4 000 asukasta.
Kesäisin kaupunkiin kuitenkin tulvii päivittäin 100 000 turistia.
Kukaan tuskin saapuu kajakilla.
- Katso tätä. - Hieno.
Hei.
Katso. He tervehtivät.
- Niin. - He näyttäytyvät.
Enpä tiedä.
Tuntuu, että jokin huutaa: "Hei, katso minua."
- "Katso minua ja omaisuuttani." - Tiedän...
"Hei, katsokaa, mitä minulla on."
Eikö sinulla ole nälkä?
- Mitä ajattelit? - Itse asiassa -
tiedän mukavan ravintolan, josta saa mereneläviä.
Sopisiko se?
- Kypsennetäänkö ne? - Niistä saa B-vitamiinia.
- Se tekee hyvää keholle. - Aivan. Tuota...
En henno kertoa Sonialle,
että ruotsalaisen silakan maku on vasta haihtunut suustani.
Hän haluaa viedä minut Chez Madeleineen,
joka on hänen suosikkinsa kotikorttelissa.
Ikävä kyllä -
ravintolan erikoisuus on Gillardeaun osterit.
Niitä pidetään makeampina, lihaisampina ja runsaampina kuin monia muita,
ja niistä pitävät sekä paikalliset että turistit.
Mutta nyt on toisin.
Näytän sinulle.
- Teen näin. Laitan siihen sitruunaa. - Selvä.
- Tätä. Hyvä. - Niin.
- Selvä. - Kokeile.
En ole koskaan syönyt ostereita -
mutta olen Ranskassa enkä halua Sonian pitävän minua täytenä moukkana.
Hyvä on.
On tärkeää kokeilla asioita.
En vain puhu vaan haluan toimia sanojeni mukaisesti.
Pystyt siihen.
Olipas hyvää.
Maistoin sitä.
En osaa kuvailla koostumusta, joka pyöri kieleni ympärillä -
elämäni pisimmän puolisekuntisen.
- Tuota noin... - Anteeksi, minä vain...
Se oli rohkeaa. Teit sen.
- Malja ensimmäiselle osterilleni. - Bravo! Sinä teit sen.
Kerro, mistä pidät erityisesti Saint-Tropez'ssa.
Pidät siitä kovasti.
Todellakin. Itse asiassa koin täällä -
aitouden tunteen.
- Tarkoitatko aitoudella... - Kyllä.
Siinä yhdistyvät eri asiat,
kuten ihmiset ja paikalliset luontoalueet,
rannikko ja metsä.
- Yksinkertaiset asiat. - Niinkö?
- Ne ovat minusta parhaita. - Aivan.
Joie de vivre syntyy yksinkertaisesta elämästä.
Entä sinulle?
Yritän kokea joie de vivren joka päivä,
mutta tuntuu, että sinun elämänilosi on aidompaa.
Kerro vierailusi päätteeksi.
- Selvä. - Sopiiko?
On sanottava, että osterit eivät lisää elämääni joie de vivreä.
Sonia kuitenkin kertoo,
että Provencen alueen sisämaassa on monenlaisia herkkuja.
Yli puolet maan ruoasta kasvaa siellä alle kymmenesosalla valtion pinta-alasta.
Niiden joukossa on yksi aamiaiseni kohokohdista,
Provencen hunaja. Se on hyvin arvostettua,
ja se on suojattu samalla tavalla kuin samppanja.
Anna on yksi seudun menestyksekkäimmistä mehiläishoitajista.
- Anna. - Hei.
Maatilalle on vain tunnin matka -
Saint-Tropez'sta. Se on kuitenkin eri maailma, jossa on erilaiset säännöt.
Kolme?
Ei. Täällä vain kaksi.
- Kaksiko? - Niin.
- Olin... - Muualla kolme,
- mutta täällä Provencessa kaksi. - Selvä.
Kuka tiesi, että tervehtiminen voisi olla näin monimutkaista?
Meillä on 400 mehiläispesää.
Autatko minua keräämään hunajaa?
Toki, kerätään vain.
Provencessa on paljon villejä kukkalajeja,
jotka tuottavat iloisia mehiläisiä ja upeaa hunajaa.
Odotan innolla maistelutuokiota.
Toivon kuitenkin, että voisimme jättää keräämisen väliin.
En ole hulluna mehiläisiin.
Ne ovat ahkeria -
mutta voivat myös pistää.
Kuten kirjanpitäjät.
Uskon kuitenkin, että tämä on turvallista.
Jos se ei ole, lähetän pikku viestin sairaalasta,
ja voitte päättää, tuletteko käymään sinne.
Miltä näytän?
Olen kuin Backstreet Boys.
- Valmiina hauskanpitoon? - Kyllä.
Suojelen sinua.
Emme voi siirtää näitä pesiä.
Mehiläisillä on sisäinen paikannin, joka on yhteydessä maan ytimeen.
Ne tietävät tarkalleen, missä pesät, eli niiden kodit, ovat.
Kun ne käyvät hakemassa mettä,
ne palaavat aina täysin samaan paikkaan.
- Se on ihmeellistä. - Aivan.
Näytän sinulle nyt kauneimman pesämme.
Jotkut käyttävät sanaa "kaunis" varsin ylimalkaisesti.
- Oletko valmis näkemään hunajan? - Tavallaan.
- Katso. - Voi sentään.
Näetkö kehyksen ympäryksen? Siinä on hunajaa.
Aivan.
Tiedätkö, mitä teen? Näin.
Selvä. Ei vaikuta hyvältä ajatukselta.
- Anna. - Tämä -
saa hunajan laskeutumaan.
Niiden työ on yhä kesken.
Aivan. Ne ovat hieman äkäisiä.
Niin ovat.
Otan toisenkin.
Tämä on sinun. Sopiiko?
Mahtavaa.
Voi luoja.
Anna?
Voi pojat. Ne eivät pidä minusta.
Anna? Ne hyökkäävät kimppuni kuin MiG-hävittäjät. Niitä on hanskallani.
Selvä.
Pari hyvin äkäistä mehiläistä -
yritti oikeasti hyökätä kimppuuni.
Ammuksien tavoin.
Mennään. Tule.
Kuuletteko?
En saa rauhaa. Ne seuraavat minua kotiin saakka.
- Miten kaunis talo. - Niin.
Se on tyypillinen 1700-luvun talo.
Anna hoitaa yritystä miehensä Sebastienin kanssa.
Sébastienin perhe on hoitanut mehiläisiä jo sukupolvien ajan.
Tätä veistetään.
Näetkö hunajan virtaavan?
- Haluatko kokeilla? - Kyllä. Kokeilen sitä.
Täydellistä.
Oikein hyvä. Tämä on hullua. Tässä on paljon hunajaa.
Niin on. Haluatko maistaa hunajaa?
Haluan. Maistetaan sitä.
Annan suosituimmat hunajat ovat laventelihunaja...
- Kyllä. Herkullista. - Niin on.
Hentoa.
...ja timjamihunaja.
Maku on paljon vahvempi.
En tiedä, mitä se on. Ehkä myskiä.
- Juuri niin. - Hyvää. Myskiäkö?
Tämä on Provence purkissa.
Oliivipuut, viiniviljelmät ja provencelainen elämäntyyli ovat tässä.
Voimme rentoutua, kuunnella laulukaskaita ja nauttia luonnosta.
- Niin. - Se on upeaa.
Hyvin kiehtovaa.
Merci.
- Merci. - Merci beaucoup.
On selvää, että Provencessa on hieno ruokakulttuuri.
Se on kuitenkin myös maan kansallisjuoman koti. Samppanjanko?
Ei. Chardonnaynko? Mieti vielä.
Eugene.
- Jan. - Hei.
Eilinen satamaoppaani Jan on kutsunut minut maistelemaan pastista,
joka on Provencen suosituin aperitiivi.
Hienoa. Tervetuloa.
Pastis on tähtianiksesta ja lakritsista valmistettua likööriä.
- Eihän se ole vahvaa? - Katso väriä.
Se riippuu alkoholipitoisuudesta. Tämä on vahvaa.
- Ja tämä mietoa. - Niin.
Tämä on 45-prosenttista. Ole varovainen.
- Selvä. En ole varma... - Siihen lisätään vettä.
Eli -
- käykö näin... - Ei.
...kun lasi on tyhjä?
- Santé, Eugene. - Hienoa.
Tämä on tavallista elämää Saint-Tropez'ssa.
Onko tämä tärkeää?
- On. - Kyllä. Tämä on hyvää.
Saavutan pian 28 prosentin pitoisuuden.
Pastista maisteltuamme -
pelaamme juomaperinteen mukaisesti sata vuotta vanhaa pétanque-peliä.
Tämä on cochonnet.
- Cochonnet on heitettävä... - Cochonnet.
...sopivalle etäisyydelle.
Kuulat on heitettävä mahdollisimman lähelle...
- Cochonnet'ta? - Juuri niin.
- Valmista? - Kyllä.
Aika hyvä.
- Aika hyvä. - Hei, bravo.
Vai mitä?
Tule.
Hyvä.
Hienoa!
Olen selvästikin luonnonlahjakkuus.
- Aika hyvä. - Todella hyvä.
Todella hyvä.
- Näitkö tuon? - Kyllä.
Pétanque ja pastis eli P ja P. Pidän tästä kovasti.
Pidän pelin yksinkertaisuudesta -
ja sosiaalisesta ulottuvuudesta.
- Oh là là! - Eikä!
Voi hyvänen aika!
Tässä on todellakin joie de vivreä.
Emme ole jahdeilla silmäätekevien kanssa. Tämä ei ole pintaliitoa.
Tämä on todella paljon hauskempaa.
Malja teille kaikille. Tämä on ensimmäinen pétanque-pelini...
- Ja pastiksesi. - ...ja pastikseni.
- Kippis. - No niin.
Kippis.
Olkaa hyvä. Talon jääteetä.
- Nauttikaa. - Merci.
On viimeinen päiväni Ranskan Rivieralla.
Luksushotellissani on oma viehätyksensä,
mutta olen erityisen ihastunut paikan aitouteen,
en luksusjahteihin.
Kun saapuu Saint-Tropez'hen 600 miljoonan dollarin jahdilla,
se on viesti varakkuudesta.
Olen viihdealalla.
Siinä on mahtaileva puolensa,
mutta en ryhtynyt tähän tullakseni kuuluisaksi.
Lähdin alalle, koska pidän näyttelemisestä.
Minusta on hauska naurattaa ihmisiä.
Joku onkin nauranut minulle,
kieltämättä täysin vääristä syistä osterifiaskosta alkaen. Hän on Sonia.
Hei, Eugene. Bonjour!
Hän on kutsunut minut viettämään mukavaa päivää hauskassa ajopelissä.
Sonia.
- Näetkö tämän? - Kappas.
Tämä on ranskalainen 2CV. Sen nimi on Paulette.
- Selvä. - Vuosimallia 1977.
Se on minua vanhempi.
- Hertti sentään. Mahtavaa. - Oui.
C'est parti!
Minne menemme?
Käyn mielelläni -
piknikillä rannalla.
Vien sinut sinne illalla.
Kuulostaa loistavalta.
Sonian vuosimallin 1977 Citroën 2CV on 30 vuotta minua nuorempi,
mutta olen huolissani sen selviytymisestä maastossa.
Olemmeko yhä Ranskassa?
Haemme vihanneksia ystäväni Yannin luota -
rantapiknikkiä varten.
- Tämä maatila on suuri. - Aivan.
Auto suunniteltiin -
alun perin kahdelle maajussille ja perunasäkille.
Tämä on siis paras paikka juuri nyt.
Tietää olevansa Euroopassa, kun autoon mahtuu -
vain kaksi maajussia ja perunasäkki.
Olemme perillä.
Yann on tuolla.
- Hei, Sonia. Mitä kuuluu? - Yann.
- Tässä on Eugene. - Oui.
Yannin 20 hehtaarin maatila -
tuottaa aineksia monille Saint-Tropez'n hienoille hotelleille ja ravintoloille,
mutta hänen lähestymistapansa on mukavan maanläheinen.
Huomaan, ettei sinulla ole kenkiä.
Kuljen paljain jaloin suurimman osan vuodesta.
Olen yhteydessä luontoon.
Annan sinun välittää tunnelman. Vai mitä?
Olemme tulleet oikeaan paikkaan.
- Näetkö? Tämä on paras. - Kerätään tomaatteja.
- Aivan. - Toki. Alkupaloiksi.
Yritämme valita jotain,
mitä et ole kokeillut ennen.
- Hän on yhtä luotettava kuin minä. - Aikamoista.
Kuulostaa kamalan jännittävältä.
Aloitetaan.
Ranskan kielen sana terroir -
merkitsee hyvän maaperän ruoalle ja juomalle antamaa leimaa.
Yannin terroir tunnetaan kaikkialla Provencessa.
Merci.
- Hyvää. - Ei hullumpaa.
Oikein hyviä.
- Entä tämä? - Retiisiäkö? Ei.
Ei, vaan tuoretta inkivääriä.
- Hyvin raikasta. - Kyllä vain.
- Kyllä, hyvin tulista. - Kirpeää.
- Aivan. - Niin.
Siinä on sitruunan makua, ja...
En maista mitään, sillä kieltäni pistelee.
Tämä todellakin maistuu inkivääriltä.
Keräämmekö seuraavaksi tomaatteja?
Voi sentään.
- Bien. Kiitos. - Tässä.
- Niin. - Tämä on hyvä.
Tomaatit ovat upeita.
Yannin menetelmä on luonnonmukainen ja perinteinen.
Hän suosii viljelyperinteitä, joita harjoitettiin Rooman valtakunnassa.
Haluatko kokeilla auraa?
Mielelläni. Se on aina ollut tehtävälistallani...
- Otatko riskin? - ...mutta -
seuraan aivan takanasi.
Tulen perässäsi.
Kun haluat mennä vasemmalle,
vedät oikealle ja päin vastoin.
- Sinun on myös huudahdettava. - Selvä.
Bravo! Pärjäät hienosti!
Huomaatko?
Auran erikoisuus on,
että vasemmalle mentäessä sitä on vietävä oikealle -
ja päin vastoin.
Vasemmalle.
Pieni mieleni -
ei osannut sopeutua muutokseen riittävän nopeasti.
Vasemmalle.
Varo jalkojasi.
Hyvin tehty!
- Aivan. - Hei, olet hyvä.
- Miltä se tuntui? - Tuota noin.
- Katso. - Niin.
Hieman...
Eikö se sovi viljelyyn?
- Onko sinun korjattava se? - Kyllä. Teen sen.
- Selvä. Onko täällä kori? - Pitäisikö... Täydellistä.
- Kannan tätä. - Paljon kiitoksia.
Kynnit juuri kokonaisen vaon.
Mennään.
- Merci, Yann. - Merci, Eugene.
- Merci, Sonia. Hei. - Au revoir. Kaikki hyvin?
- Kyllä. - Onko?
- Etkö halua apua? - En.
Pärjäilen.
Odotin Saint-Tropez'sta monimutkaisia ruokaelämyksiä.
Oivalsin kuitenkin,
että paikalliset ja yksinkertaiset kauden antimet ovat parasta Ranskassa.
Odotan tätä innolla.
Tämä on päivän paras hetki.
- Katso. - Hyvä.
- Ihanaa. - Anna kun katson.
Kauniille päivällesi.
Sinulle.
Kiitos.
Kerroin sinulle, että koen joie de vivren -
yksinkertaisissa nautinnoissa. Entä sinä?
Oletko löytänyt oman joie de vivresi?
Minulle joie de vivre on mahdollisuus tutustua -
ennalta tuntemattomaan puoleen Ranskasta.
Aivan.
Etelä-Ranska on todellakin hemmotellut minua.
Vaimoni Deb ja minä olemme puhuneet -
pidemmästä matkasta Eurooppaan.
Uskon painottavani,
miten mukavaa on viettää aikaa Saint-Tropez'ssa.
Ennakkokäsitykseni Saint-Tropez'sta oli pintaliidon kuorruttama.
Huomasin kuitenkin, miten kaunis paikka on.
Yksinkertaiset nautinnot ovat minulle hyvin tärkeitä.
Olen oppinut paljon enemmän Ranskasta ja hieman enemmän myös itsestäni.
Olen kuitenkin ennen kaikkea oppinut kieltäytymään kohteliaasti -
seuraavalla kerralla, kun minulle tarjotaan ostereita.
Siispä merci ja bon voyage, kun jatkan matkaani.
Seuraavaksi.
Saksa. En todellakaan odottanut tätä.
On tavallaan pahaenteistä,
että hotellissa on tavattava ensin lääkäri.
Tässä on hätäpainike.
Miksi sitä tarvitaan?
Voi luoja.
- Lampaita on 600. - Älä.
Menetän ehkä tilanteen hallinnan.
Voi hyvänen...
Tunnen eläväni.
Tekstitys: Liisa Sippola