Říká se, že cestovat znamená žít.
No, možná, pokud z vás ovšem den na letišti dřív nevysaje život.
Kde jinde by chtěli, abyste dorazili s dvouhodinovou rezervou,
jen aby vám pak hrozilo dvouhodinové zpoždění?
I tak si myslím, že loňské cestování mi prospělo.
Očividně mi rozšířilo obzory.
Do jisté míry.
Teď se tedy vydávám tam, kam zjevně musí zavítat každý cestovatel.
Mířím do Evropy.
Dobře. Kde to přesně jsme?
Scestuju celý kontinent...
odshora až dolů.
Vydám se mimo vyšlapané cesty objevit skryté poklady...
Vidíte to?
...a vzbudit v sobě dobrodružného ducha.
Koukejte. Nedržím se.
Jsou tady. Co je to? Příď?
Budu si tříbit chuťové buňky.
Páni, to bylo dobré.
Hrozny připraveny.
A pokusím se žít jako místní.
Vítejte v mé vesnici.
To je šílené.
Zachránil jsem ti život. Nezapomeň.
Veškeré obavy si sbalím do kufru...
Už jedou.
Nikdy nevíte, co s tělem udělá čirá hrůza.
Nic takového jsem od dětství nezažil.
A uslyšíte ode mě tři slova,
která jsem nikdy nevyslovil.
Připraven k odletu.
EUGENE LEVY, ZDRÁHAVÝ CESTOVATEL
EVROPA
Tak jo, moderní Německo pro mě vždycky bylo jako nepopsaný list.
Pivnice, klobásy, hezká auta. Víc toho o něm nevím.
Při odletu z Toronta
jsem si slíbil, že budu zkoušet nové věci a vydám se po méně vyšlapaných cestách.
A tak jsem se vyhnul velkým městům a Oktoberfestu.
A místo toho jsem zavítal na místo, kam Němci údajně jezdí na dovolenou.
Rozhodně jsem nečekal tohle.
NĚMECKO
Vítejte na malém ostrově Sylt, který se nachází na severním cípu Německa.
Toto přímořské letovisko přiláká téměř milion návštěvníků ročně.
Ani jsem netušil, že Německo má nějaké ostrovy a pláže,
ale očividně toho o něm hodně nevím.
Po mnoha sklenkách šampaňského
jsem opustil jih Francie a vydal se na úzký pás země v Severním moři.
Možná to bude přesně to, co potřebuju.
Sylt přitahuje bohaté a posedlé zdravím.
Německo se chlubí největším wellness průmyslem v Evropě,
který mu ročně přinese více než 200 miliard dolarů.
Potřebujete utrácet, abyste se cítili milionově?
No, nechám se zlákat německým nadšením pro wellness,
přestože už jsem všem řekl, že se cítím v pořádku.
Pozor na ten cenný náklad.
Německo, národ čítající zhruba 84 milionů lidí,
je svou rozlohou asi jako Montana a pyšní se největší ekonomikou v Evropě.
Jsem trochu v šoku. Tohle jsem nečekal.
Připomíná mi to spíš východní pobřeží USA.
Sylt je ve skutečnosti známý jako německý Hamptons.
A tyto domy s doškovými střechami patří k nejdražším v celé zemi.
I cena malých chalup se může vyšplhat až na pět milionů dolarů.
Je to tu jako z jiného světa.
Jako byste cestovali pohádkou.
Člověk by řekl, že tu domek budou mít i bratři Grimmové.
Vzhledem k té architektuře, krajině a lidem, co zastávají zdravý životní styl,
mám pocit, jako bych se octl v neznámých vodách.
Wellness je mi naprosto cizí.
Mám dojem, že je to něco, co lidé dělají, když to potřebují.
Je to malá dávka zdraví a hubnutí.
Dobrá, jsem trochu skeptický.
Ale taky je mi 76 let.
A uvědomuju si, že mladší už nebudu.
Věk 76 let není zas tak hrozný, pokud jste stále soběstační.
Opravdu to závisí na vašem zdraví.
O tom není pochyb.
Není to Lanserhof? Tam nahoře na kopci?
Vypadá jako jeden z těch domků s doškovou střechou,
jen je 800krát větší.
Lanserhof je světoznámý holistický léčebný resort.
Mohu upřímně říct, že jsem nic takového ještě neviděl.
Program sem přilákal miliardáře a celebrity, jako je Victoria Beckham,
Kate Moss, Cara Delevingne a teď i já.
- Díky, Larsi. - Jo.
Moc děkuju.
- Eugene. - Zdravím.
Jsem ráda, že jste přijel. Jmenuji se Dorit.
Jsem manažerkou Lanserhofu.
Dobrý den, Dorit. Moc mě těší.
Vítám vás na vašem pobytu v Lanserhofu. Doprovodím vás do vašeho pokoje.
Dobře. Děkuju. Moc se těším.
Tohle je perfektní místo pro očistu a odbourání stresu.
Pokud ovšem nemáte hluboko do kapsy.
DIGITÁLNÍ DETOX
Pobyt tady se točí kolem přísných diet a revitalizačních procedur.
Zaoblené linie interiéru
mají mít blahodárný účinek na úzkostlivé hosty, jako jsem já.
Tohle schodiště není působivé jen co do svého vzhledu.
Má nádhernou akustiku. Předvedu.
Krásná akustika, že?
- Co? - Pojďme.
- Panebože. Jste operní pěvkyně? - Ano, jsem vystudovaná pěvkyně.
Co děláte tady?
Až po vás.
- Děkuju, Dorit. - Voilà.
Nádhera. Je to...
Je tu schodiště.
Mají tu 55 pokojů a apartmá.
Všechny jsou moderní, ale minimalistické.
Stejně jako uvítací balíček.
Máme pro vás malé uvítání.
- Dobře. - Panák z červené řepy. Ochutnáte?
Ochutnat panák z červené řepy?
V některých hotelech dostanete lahev šampaňského.
Tohle byl panák šťávy z červené řepy.
- Jedinečné, že? - Je to jedinečné.
Brzy vás čeká schůzka s dr. Janem.
- Rozvrh máte na stolku. - Díky.
- Zní to děsivě, ale díky. - Uvidíme se později.
Děkuju, Dorit.
Je trochu zlověstné, že poté, co se tu ubytujete,
hned navštívíte doktora.
Doktor je ten poslední, koho chcete při pobytu v hotelu potkat.
Nejspíš mě bude testovat.
Slovně. Já... Doufám.
Zdravím, Eugene.
- Dr. Jane. Těší mě. - Těší mě. Jsem Jan.
Během pobytu se budu starat o vaše zdraví.
- Snad přežijete. - Snad ano.
Jako vedoucí lékař...
- Posaďte se. - Děkuju.
...se dr. Jan s mnoha hosty setkává osobně.
Nejsme klinika. Nejsme lázně. Nejsme pětihvězdičkový hotel.
Jsme to všechno dohromady,
protože naše dieta a terapie jsou speciálně navrženy přímo pro vás.
A proto potřebuju zjistit něco málo o vašem zdraví.
Zlověstné.
- Ano. - Ano.
Jak se cítíte teď? Co míra stresu? Jste v pořádku?
Obvykle moc ve stresu nebývám.
Děláte pravidelně nějaký sport?
Golf, jednou nebo dvakrát týdně, což je... Je to cvičení.
Nechodím. Jezdím golfovým vozíkem,
ale jdu pěšky za míčkem a pak zpátky k vozíku.
Držel jste někdy půst?
Když jsem byl malý. Pocházím ze židovské rodiny
a svátek Jom kipur je postním dnem.
- Jo. - Nesnášel jsem to.
Víte, už dlouho jsem půst nedržel.
- Měl byste to zkusit. - Chtěl jsem, ale...
Dr. Jan se mě snaží přesvědčit,
že půst má řadu zdravotních benefitů.
Dobře.
Věří, že půst vám zrychlí metabolismus,
sníží zánět v těle a krevní tlak a pomůže vám zhubnout.
První čtyři dny jsou vždycky hrozné.
Ve vašem podání to zní tak lákavě.
Vaše tělo totiž musí přepnout metabolismus ze spalování cukrů
na spalování tuků, a vaše tělo bude uvolňovat spoustu toxinů,
protože se začne čistit.
Najednou se začínám cítit napjatější.
Dobře.
Naštěstí ale není řeč o úplném půstu.
Jen o malých porcích.
A nejspíš máte na jazyku stejnou otázku jako já.
Jak malé?
No, nabízíme vše od vývaru po čaj.
- Na výběr mám vývar... - Ne.
- Vy ne. Já vám vyberu. - Vy mi to vyberete?
- Přesně tak. Takže... Ano. - Já platím a vy vybíráte.
Tvrdí, že den dva půstu týdně dělá s vaším organismem divy.
Myslím, že můj organismus funguje dobře tak, jak je.
Cítím povinnost vám sdělit, abyste navštívili nějakého svého dr. Jana,
než se rozhodnete pro něco tak drastického jako být živ jen z vývaru a čaje.
Ale je to nová zkušenost a uvidím, co se mnou udělají.
Budu tak vzorný pacient nebo vězeň nebo hotelový host,
jak jen to půjde.
Slyšel jsem, že celý ostrov má mít regenerační účinky.
Proto ho hodlám probádat v tom nevědeckém smyslu.
- Zdravím, Dorit. - Eugene.
Když vím, co je na jídelníčku,
doufám, že mě Dorit vezme na takový ten velký německý preclík.
Nasedat.
Tak jo, jedeme.
Ale zdá se, že má jiné plány.
- Jen šlapu. - Je krásné počasí.
Toto letovisko o rozloze 100 km2 je ideální místo pro spojení s přírodou.
A tady na Syltu mají víc slunečných dnů než na pevnině.
Je to velmi známá dovolenková destinace, a to díky kráse ostrova.
Podívejme. No teda.
Je tu kouzelně.
Načerpáte tu klid, svobodu a energii.
Je to opravdu ráj.
Dobře, zpomalím,
- už jsme skoro v cíli. - Jo.
Tomu říkám jízda.
Představím vám Jana.
- Jana? Jiného Jana? - Jiného Jana. Ano.
Je to odborník na přírodu na Syltu a wattová pobřeží.
Na tomto ostrově jsou takzvané watty důležité.
Tady na východním pobřeží se rozkládají na více než 20 km2.
Waddenské moře je národní park, který patří mezi světová dědictví UNESCO.
- Jane! - Zdravím.
Eugene Levy.
- Páni. Vítám vás tady. - Těší mě, Jane.
Prý tu trávíte spoustu času.
Ano. Je to největší pobřežní mělčina na světě.
Vidíte tu mnoho ptáků, mnoho zvířat. Je to přírodní oblast.
Nikde jinde na světě takovou nenajdete.
Za odlivu bere Jan na mělčinu lidi, jako jsem já.
Myslím, že byste si měl zout boty.
- Naše překvapení. - Jo.
- Chceme vás překvapit. - Půjdeme bahnem.
- Pojďme. - Tak jo.
- Do toho. - Boty dolů.
Teď vypadáte jako profesionální průvodce po Waddenském moři. Dobrý.
- Bezva. Jdeme na to. - Dobrý?
Tak do bahna.
- Můžeme? - Jo.
Jo.
- Páni. - A...
- Je to vážně skvělý pocit. - Je to super.
Podívejte, jak je černé.
Černé a husté, protože to není ledajaké bahno.
Mnoho lidí sem chodí, jen aby se obalili blátem.
Bahenní koupel?
Ano, leží v bahně a pak na nich to bahno uschne...
- Mineralizuje to pleť. - Ano.
Ale není tu jen léčivé bahno, které vás omladí na těle i na duši.
Vidíte tyhle řasy?
Když je na konci otevřu,
objeví se něco, co vypadá jako aloe vera.
Podobně jako aloe vera výživný gel z těchto řas
prý omlazuje pleť a zabraňuje vzniku vrásek. To beru.
Jak se cítíte?
Cítím se plný života.
- Už ani nepotřebuju brýle. - Páni. Skvělé!
- Propadám se hlouběji. Vidíte? - Tak jo.
No teda... Jo.
Jo.
- „Panebože“ to vystihuje. - Jsem rád, že tu jste.
- Skvělé. - Panebože. To je šílené.
- To dáte. - Tak. Vytáhněte mě.
Ano. Výborně. Tady.
Je to zábava. Jako bych měl holínky.
Jo, jo.
Tohle by měl zkusit každý.
Faktem je, že sám ostrov nabízí přírodní wellness.
Má to něco do sebe.
Když si to bahno na sebe napatláte,
nejspíš je to pro pleť blahodárné.
Chcete?
- Vypadá to dobře. - Ne. Ale díky.
Rozhodně je příjemné v tom bahně chodit.
Moje nohy.
Teď mohu upřímně říct, že se nezaleknu ani bahna.
Rozhodně mi po tom brodění se v bahně vyhládlo,
ale brzy mi začne půst.
Něco mi říká, abych si nedělal plané naděje.
Nevím, co je dnes v nabídce. Skoro se bojím zeptat.
Doufám, že to zdravé jídlo bude chutné.
Prosím.
- Vaše večeře. - Vypadá to jako chléb a voda.
Je to vývar a chléb.
A ten chléb je na procvičení žvýkání.
Na procvičení žvýkání? Aha.
Chceme, aby naši hosté každé sousto přežvýkali asi 30krát, než ho spolknou.
Trávicí soustava dostane signál, že přijde jídlo.
Aha. Chápu.
Můj táta nám říkával, že byl zvyklý jídlo přežvýkat 32krát.
Opravdu?
Měli jsme ho kvůli tomu za blázna,
ale za celý svůj život neměl problémy s trávením.
Takže teď možná víte proč.
Ano.
Třeba pak začnete žvýkat i ten vývar.
Žvýkat vývar?
Chcete, abych žvýkal polévku?
- Ano, přesně tak. - Ano.
Jo, můžu... Klidně ten vývar budu žvýkat.
Zní to jako zajímavý experiment.
- Ano. - Jako bych jedl v laborce.
- Správně. Takže... - Ano.
Tak já to zkusím a uvidíme, jak to dopadne.
Je to jako krajíček okoralého chleba.
Ten vývar má chuť, jakou nedokážu popsat.
Chutná až medicínsky.
Nikdy bych neřekl, že budu mít takovou chuť na klobásu,
ale teď bych pro ni i zabíjel.
- Jak to, že máte salát? - To není salát.
Je to mrkev na mnoho různých způsobů.
Sušená, vařená a k tomu trocha rýže nebo tak.
- Suchá vařená mrkev? - Ano.
- Páni. - Užijte si ten chléb.
Ano. Děkuju.
- Je... báječný. - Není zač.
Nerad chodím spát o hladu.
Ale i když dojím celé tohle jídlo, co mám před sebou,
stejně půjdu spát pořádně hladový.
Na Syltu je nové ráno a já vstávám brzy,
abych se připravil na další den půstu
a na kdovíjaké speciální procedury.
Ale jdu do toho.
Snažím se ten wellness program absolvovat.
Zažívám něco, co jsem ještě nikdy nezkusil.
Jestli je to snadné? Pro mě ne.
Za trochu jídla bych zabil.
Moje snídaně se skládá z lákavého drinku ze zelené pšenice.
S radostí bych ho vypil celý,
ale dr. Jan si mě žádá v místnosti určené pro kryoterapii.
Všechny dveře jsou popsané německy,
takže nevím, které z nich to jsou.
„Korpertherapy,“ wasser en licht, další „waster“.
Už mi dochází chodby.
Jan mi chce dát rychlokurz kryoterapie,
a tak povolal veterána Lanserhofu. Statečného muže jménem Holger.
- Zdravím. - Pánové.
- Jdete taky na kryoterapii? - Ano.
Jestli vyjde ven živý,
- možná to zkusím. - Jo.
Aby hosté jako Holger spálili kalorie, vstoupí do mrazáku
a vystaví se extrémně nízké teplotě.
Proč jsem nervózní?
Chceme tím chladem stimulovat jeho metabolismus.
Díky tomu spálí víc tuku
a také tím snížíme záněty v jeho těle.
Například artritida... Bude se pak cítit mnohem lépe.
Trpíte artritidou?
Zatím ne.
Při teplotě minus 110 °C je v komoře větší zima,
než jaká byla naměřena nejnižší teplota na Zemi.
- Hodně štěstí. - Díky.
Je tam čtyřikrát chladněji než v zimě na severním pólu.
Holger má zůstat uvnitř celé tři minuty.
- Dobrý? - Zima.
Velká zima.
Nemůžu uvěřit, že tohle dělám, ale prý mi to prospěje.
Holger podle mě smýšlí jako typický host tohoto resortu.
Teď spaluje zhruba 600 kalorií.
No, nejspíš i pár jiných věcí.
Chtějí podstoupit výzvu a tohle je vzrušuje.
Chtějí odsud odjet a cítit se líp než při příjezdu.
Vidím námrazu. Na jeho...
- Panebože. - Dobře, Holgere. Konec. Můžete ven.
Dobře. Díky. Páni. Úžasné.
Jako kostka ledu.
Eugene, zkusíte to taky? Můžeme jít spolu, jestli chcete.
Jo, jistě. Můžeme tam jít tak na čtyři pět sekund.
Dobře. Zkusíme to.
Ale jestli mám jít dovnitř, tak oblečený.
- Připraven. - Vy možná.
Tak jo.
- Tak jo. Je tu zima. - Zima. Ano.
Jo, je tu pěkná zima.
Vítejte zpět.
Jo, je tam šílená zima.
- Tři minuty jsou šílenství. - Odpočítáváte čas. To vám můžu zaručit.
Jste větší chlap než já, přiznávám.
Cítím se dobře. To je hlavní.
Ale nakonec jde především o výsledek.
Je to jako dovolená pro tělo a duši.
Ano.
Nejsem si jistý, jestli bych to nazýval dovolenou.
Ale co se týče procedur,
kryoterapie je jen špičkou ledovce.
Všem tady jde o to, očistit své tělo a mysl. Takže teď jsem...
Připraven na sennou koupel.
Vím jen to, že senná koupel pomáhá k vyplavení nepříjemných toxinů.
- Vypadá to jako obří čajový sáček. - Ano.
Kde je seno? V tom sáčku?
- Ano. Sáhněte si. - Chápu.
Vysoká teplota a vlhkost
rozšíří tepny a všechny póry kůže,
takže esenciální oleje přispějí k detoxikaci těla.
Budete to inhalovat. Pojďme na to.
Dobře. Ano, pane.
Fajn. Máte pohodlí?
Ano, velmi. Děkuju.
To je poprvé, co ležím na vodní posteli.
- Opravdu? - Ano. Kde jsem byl v 70. letech?
Tady máte nouzové tlačítko.
A k čemu nouzové tlačítko?
Pokud budete cítit nepohodlí, dáte mi vědět.
Kolik lidí už ho použilo?
- Skoro nikdo. - Fajn.
- Dobře. Užijte si to. - Dobře. Díky.
Připadám si jako sardinka.
Ležím na čajovém sáčku, který je naplněný senem.
To seno prý pochází až z Alp
a sklízí se speciálně spolu se směsí léčivých bylin.
Je dost možné, že některé složky sena do mě opravdu pronikly.
A že se to na mně někdy projeví.
Třeba začnu farmařit.
S klidným vědomím, že neodpluju pryč, mohu pořádně relaxovat.
To nebylo špatné.
A opravdu si myslím, že to má na lidi pozitivní účinky.
Věděl jsem, že s půstem budu mít problém, ale je to těžší, než jsem čekal.
Uvědomuju si, že kromě skutečného jídla mi chybí káva.
Proto jsem se rozhodl podniknout rychlý kofeinový útěk,
i když nejsem hrdý na to, že mám slabou vůli.
Jedeme na kávu.
Podle Dorit je to nejlepší káva na ostrově.
Nikdy mi káva nechyběla tak jako teď. Moc se těším.
Die Kupferkanne v němčině znamená měděná konvice.
Je to místní kavárna a tak trochu i instituce.
- Eugene. - Eugene. Leif.
- Leif. - Jo. Mohu vás usadit ke stolu?
- Ano, jistě, Leife. - Dobře.
Co vám nabídneme?
- Káva by byla skvělá. - Kávu.
Připadá mi to jako fata morgána.
Uvědomuju si, že se chystám porušit svou dietu,
a mám trochu výčitky svědomí.
Ale cappuccino. No tak. To je lepší než panák z červené řepy.
Cappuccino pro vás.
To je pro mě... To je život.
- Páni. Skvělé. - Díky.
- Moc se mi tu líbí, Leife. - To mě těší.
Měděná konvice tu funguje už od roku 1950,
ale ukázalo se, že samotné budovy tu stojí o něco déle.
Ty budovy jsou z konce druhé světové války.
Ta kavárna je z doby druhé světové války?
Ano, býval to bunkr.
A venku také stála protiletadlová děla.
Když jsem se dozvěděl, že je to bývalý protiletadlový bunkr
z druhé světové války, hned se mi zrychlil tep.
Teď byste to nepoznal, protože teď je to tu hezké,
- ale krátkou dobu... - Ano.
...to hezké místo nebylo.
Od svého příjezdu sem jsem na historii ani nepomyslel,
ale vždycky je do jisté míry všudypřítomná.
Pro mou generaci je důležité vědět, co zlého náš národ napáchal.
- Musíme o tom mluvit... - Ano.
- ...a už to nedopustit. - Ano.
To je důležité.
Myslím, že Leif představuje generaci Němců,
která chce dát světu najevo:
„Chápeme, co se stalo, a už se to nikdy nestane.
A děláme, co můžeme,
aby všichni věděli, že tohle je nové Německo.“
Po té pochmurné připomínce historie ostrova
jsem zpátky v hotelu a po drobném uklouznutí i opět na vývaru.
Dorit hostům v salonku dopřává kulturní vystoupení.
Chápu, proč sem lidé jezdí.
Mnoho z toho dává dokonalý smysl.
Dostane se jim tu, co potřebují, a při odjezdu se cítí báječně.
A často se sem opakovaně vrací.
Já si ale uvědomil,
že jestli si užiju svá zlatá léta, nebude záležet na terapiích a procedurách,
ale spíš na dobrých rozhodnutích.
Myslím, že stres a úzkost jsou to, co vám ubírá roky víc,
než když sníte příliš mnoho zmrzliny.
Jsem toho názoru,
že pravidlo všeho s mírou vám v dlouhodobém horizontu prospěje.
A pořád si to myslím. Všeho s mírou.
Je tu můj poslední den na Syltu
a jsem připraven prozkoumat ostrov podrobněji.
Nedaleko odsud je město zámožných, Kampen,
jedna z nejexkluzivnějších komunit v celé zemi.
Mám se tu sejít s jednou z místních, Utou.
- Uto! - Zdravím.
Očividně má na wellness jedinečný pohled.
Tak tohle je druhá stránka Syltu.
Rád poznávám vás a vaši rodinu.
To jsou děti. Pojďte.
Šest set followerů.
To je ale stádo.
Šest set ovcí...
- No páni. - Půjdete dál?
...pasoucích se uprostřed města.
Ahoj, zlatíčka. No teda.
Jste pastýřka?
Ano, nomádská pastýřka.
Jste první nomádský pastýř, co znám.
Co jste čekal?
Uta žije na pevnině,
ale každý rok přiveze své stádo na Sylt, aby se tu páslo na vřesu.
Je to ostrov, kde lidé platí velké peníze za to, aby se cítili dobře,
ale Utě nabízí Sylt vše, co potřebuje ke štěstí a zdraví, zdarma.
Spíte s ovcemi?
- Mám obytné auto, ve kterém spíme. - Dobře.
Takže vlastně kempuju na ostrově.
Zní to jako nejlepší práce na světě, nemám pravdu?
Taky si myslím.
- Krásná zvířata. Roztomilé tváře. - Ano.
Brzy se přesuneme a pokusíme se najít něco dobrého k jídlu.
- Fajn. - Přidáte se?
Ano.
Pomáhat nám budou dva psi. Tohle je Vin a to je Fanta.
- Fanta. Vin. - Jsou přátelští.
Vyrazíme za dobrodružstvím.
Znají pár základních povelů. Musíte u toho trochu zpívat.
Fanta, in die vor.
In die vor.
Dobře. Ano.
- Zpátky je... jak? - Komm vor.
In die vor.
- Ano, výborně. Jde vám to. - Komm vor.
Komm vor.
No ano. Panebože.
- Mohl bych se tím živit. - Profesionální zpěvák pro psy.
Pojďme nahnat pár ovcí.
Naštěstí vím, co dělám.
Mám svou oficiální ovčáckou hůl, a tak můžu vyrazit.
Přivoláte ovce?
In die vor.
To je povel pro psy.
Chce to povel pro ovce.
- Psi jsou tady... - Ano.
...takže to zabralo.
Ukázalo se, že ovce znají jen jeden povel.
- Komman, Schopi. - Komman, Schopi. Komman.
- Pojďme. - Schopi jsou ovce.
- Komman, Schopi. - Fanta, komm vor.
Musíme stádo nahnat na pole s čerstvým vřesem.
Není daleko. Necelých 800 metrů.
Jediný problém je,
že budeme míjet pár nejdražších domů v Německu.
Cítím tíhu odpovědnosti.
Komman, Schopi.
Měl bych mít hábit jako Mojžíš.
V zatáčce ale někteří členové stáda začnou odbíhat.
Jejda.
Umět tak plynně hovořit ovečtinou...
Asi ztrácím kontrolu.
- Mám za sebou 600 ovcí. - Ne...
- Bože. To nic. - Pardon.
Když to udělají mně, zastavím.
Tady nemůžeme zastavovat.
- Nezastavovat. - Komman.
Ne, tady ne.
Uto?
Tohle jde mimo mě. Úplně mimo mě.
Komman.
Už vím, co znamená „vzít do ovčích“.
Že?
Jejda. Dobře.
Je to jako rozestoupení moře.
Pojďte za mnou.
Snažím se.
Takže...
- Ještě kousek. - Už tam budeme.
Komman, Schopi.
Páni, jste v tom vážně dobrá.
Chce to jen klid.
Díky Utině vnitřnímu klidu jsme konečně došli do země zaslíbené.
Fanta, in die vor. In die vor.
A nějakým zázrakem jsem stále celý a stojím oběma nohama na zemi.
Jsou to vlídná zvířata.
Ale když se chtějí někam hnout, je lepší jít jim z cesty.
- Ano. - Jo.
Fanta, komm vor.
Už ze Švédska vím,
že život je méně stresující, když se necháte unášet proudem.
Musíte brát všechno s klidem...
Komman, Schopi.
...protože když budete nad vším moc přemýšlet, stres a úzkost vás zabijí.
Pro Utu je čerstvý vzduch a pohyb životní styl.
Je to wellness program vycházející ze zdravého rozumu,
ke kterému bych se snadno nechal zlákat.
Na svůj poslední večer na Syltu
jedu na pláž na západní straně ostrova.
Zdravím.
Můj kolega z kryoterapie, Holger, zakončí svůj den po syltsku.
Díky za pozvání.
Zaplave si v Severním moři, které je pěkně studené.
Přidáte se?
Pokud se tam neukážu, nečekejte.
Můj půst konečně oficiálně končí.
Tak na zdraví.
- Fajn. - Jdu si zaplavat.
Pojďme. No tak!
Strávil jsem tady na ostrově pár opravdu překvapivých a zábavných dnů.
A jsem velmi vděčný za své zdraví
a téměř osm desítek let života na této planetě.
Na tom, že je vám 76 let, je nejlepší,
že je vám jedno, co si lidé myslí.
A nejhorší je...
že vám není 36.
Nemáte chuť si zaplavat?
Ani zdaleka ne.
Je něco, co bych mohl dělat víc?
Jistě. Jen to dělat nechci.
Měl bych začít běhat? Proč? Můžu chodit.
Bravo!
Fajn zážitek. Přeju vám to.
- Jo. - Jo.
A co se mě týče, nepotřebuju utrácet velké peníze, abych se cítil dobře.
Chápu, že s některými lidmi dělají procedury a terapie divy.
Ale já mám za to, že hlavní je najít vlastní zdravou rovnováhu.
Je to hezké, že?
Snažit se užívat si života
a těšit se z něj tak, jak vám to vyhovuje.
To je tak v kostce, jak to vidím já. Brát každý den, jak přijde.
Když se ráno vzbudíte
a dýcháte, pak je to dobrý den.
- Příště uvidíte... - Buongiorno.
Právě jsem vyčerpal své znalosti italštiny. Tak jo.
Tohle je moje nejoblíbenější země na světě.
Nejznámější zadek v Itálii.
Tohle je vážně něco.
- Velký úsměv. - Jo.
- Co chcete? - Existuje víc než 250
- oficiálních italských gest rukou. - Hej.
Jsem uprostřed vinice v Toskánsku.
Kolika turistům se něco takového poštěstí?
Překlad titulků: Petra Kabeláčová