De sier at å reise er å leve.
Ja, hvis ikke en dag på flyplassen har tappet deg for all energi.
Det er ingen andre steder hvor du må møte opp to timer før,
men plutselig står i fare for å være to timer forsinket.
Men jeg tror reisingen i fjor var noe positivt for meg.
Jeg har fått utvidet min horisont.
Til en viss grad.
Så nå begynner jeg med det enhver respektabel turist bør gjøre.
Jeg skal ta for meg Europa.
Greit. Hvor er vi nå?
Jeg skal ta for meg hele kontinentet
fra toppen til helt nederst.
Jeg skal utenfor allfarvei for å oppleve skjulte perler...
Får du med det?
...og omfavne denne spirende eventyrlysten.
Se på meg. Ingen hender.
De er der. Er dette baugen?
Jeg skal lære opp smaksløkene...
Oi, det er så godt!
Druene er modne.
...og prøve å leve som en innfødt.
Velkommen til landsbyen min.
Det er helt sprøtt.
Jeg reddet livet ditt. Husk meg.
Jeg skal pakke alle mine bekymringer...
Nå kommer de.
Man vet aldri hva kroppen vil gjøre når den er redd.
Jeg har ikke gjort noe liknende siden jeg var liten.
...og si tre ord jeg aldri før har sagt.
Klar for avgang.
Det moderne Tyskland har alltid vært et blankt ark for meg.
Ølhaller, store pølser, fine biler. Det er alt jeg har.
Da jeg forlot Toronto,
lovte jeg meg selv at jeg skulle prøve nye ting og gå utenom allfarvei.
Jeg holder meg utenfor de store byene og Oktoberfest.
Istedenfor besøker jeg stedet hvor ekte tyskere visstnok kommer på ferie.
Jeg forventet iallfall ikke dette.
TYSKLAND
Velkommen til den lille øya Sylt, lengst nord i Tyskland.
Nesten en million mennesker besøker dette feriestedet med lange sandstrender.
Jeg visste ikke at Tyskland hadde øyer eller strender,
men det er visstnok mye jeg ikke vet.
Etter kanskje litt for mye champagne,
forlot jeg Sør-Frankrike og dro til denne smale øya i Nordsjøen.
Det er kanskje akkurat det jeg trenger.
Sylt tiltrekker seg de rike og helsefanatikerne.
Tyskland har Europas største helse- og velværeindustri,
verdt mer enn 200 milliarder dollar i året.
Men trenger man å bruke penger for å føle seg tipp topp?
Jeg er her for å forstå tyskernes fascinasjon med velvære,
til tross for at jeg har fortalt alle at jeg er sunn og frisk.
Forsiktig med den dyrebare lasten.
Tyskland har ca. 84 millioner innbyggere,
er omtrent samme størrelse som Montana, men har Europas største økonomi.
Jeg er litt sjokkert. Jeg forventet ikke dette. Dette er mer USAs østkyst.
Det viser seg at Sylt er kjent som Tysklands Hamptons.
Disse husene med halmtak er noen av landets dyreste eiendommer.
Selv et lite hus kan nå opp til fem millioner dollar.
Det er som en annen verden. Som om man reiser i et eventyrland.
Som om Brødrene Grimm hadde et lite hus her.
Blant arkitekturen, landskapet og alle menneskene som ønsker en sunn livsstil,
føler jeg at jeg nå er ute på ukjent farvann.
Velværeindustrien er noe helt ukjent for meg.
Det føles som noe som folk gjør dersom de føler de trenger det.
Det handler om god helse og å miste noen kilo.
OK, jeg er noe skeptisk.
Men jeg er også 76 år gammel, og jeg skjønner at jeg ikke blir noe yngre.
Det er greit å være 76 når man kan være med på ting.
Det har kun med helsen å gjøre, det skal være sikkert.
Er det Lanserhof? Der oppe på høyden?
Det ser ut som husene med halmtak, men bare 800 ganger større.
Lanserhof er et verdenskjent holistisk kursted.
Jeg må bare si at jeg aldri har sett noe lignende.
Stedet tiltrekker seg milliardærer og kjendiser, som Victoria Beckham,
Kate Moss, Cara Delevingne, og nå meg.
Tusen takk, Lars. Setter pris på det.
Eugene. Så hyggelig å ha deg her. Jeg heter Dorit.
- Jeg er daglig leder her ved Lanserhof. - Hei, Dorit. Hyggelig å treffe deg.
Velkommen til din Lanserhof-opplevelse. Jeg skal følge deg til rommet.
Bra. Tusen takk. Jeg er veldig spent.
Det er det perfekte stedet å oppleve renselse og mindre stress.
Så lenge du har en fet lommebok.
Et opphold her betyr strenge dietter og styrkende behandlinger.
Det buede interiøret skal være beroligende for nervøse gjester som meg.
Dette er ikke bare en visuelt imponerende trapp.
Den har nydelig akustikk. Jeg skal vise deg.
Akustikken er fantastisk, ikke sant?
- Hva? - Kom.
- Er du operasanger? - Ja, jeg er utdannet sanger.
- Hvorfor jobber du her? - Vær så god.
- Takk, Dorit. - Voilá.
Det er svært vakkert, og... Det er en etasje til.
Det er 55 rom og suiter her.
Det er svært moderne og minimalistisk.
Akkurat som velkomstpakken.
Vi har en liten velkomstpakke til deg.
- En rødbet-shot. Vil du prøve? - Om jeg vil prøve?
På enkelte hoteller har de en flaske champagne.
Her var det et lite glass med rødbetjus.
- Noe helt spesielt? - Det er spesielt, ja.
Du vil snart få møte dr. Jan.
- Timeplanen er på skrivebordet. - Takk. Nifst, men jeg setter pris på det.
Takk, Dorit.
Det er illevarslende når det første man gjør på et hotell er å besøke legen.
Legen er den siste man vil treffe på et hotell.
Han vil nok undersøke meg.
Muntlig. Håper jeg.
Hei, Eugene.
- Dr. Jan. Hyggelig. - Hyggelig å møte deg.
Jeg har ansvar for helsen din her.
- Håper du overlever. - Håper det.
Dr. Jan har det medisinske ansvaret...
- Sett deg ned. - Takk.
...og treffer personlig mange av gjestene.
Vi er ikke en klinikk. Ikke et spa. Ikke et femstjerners hotell.
Vi er alt samtidig, for dietten eller terapien er tilrettelagt for deg.
Det er også grunnen til at jeg må vite litt om helsen din.
- Høres urovekkende ut. - Ja, absolutt.
Hvordan føler du deg? Hvordan er stressnivået?
Jeg pleier ikke å ha mye stress.
Trener du regelmessig?
Golf. En eller to ganger i uken. Det er jo trening.
Jeg går ikke. Jeg kjører en golfbil, men...
Man må jo gå til ballen og tilbake til bilen.
Har du fastet noen gang?
Da jeg var ung... I den jødiske religionen er jom kippur dagen for faste.
- Ja. - Jeg hatet det.
Jeg har ikke fastet på lenge.
- Kanskje du bør prøve det. - Jeg ville...
Dr. Jan vil overbevise meg om at fasting er bra for helsen.
OK.
Han mener det forbedrer stoffskiftet,
reduserer betennelse og blodtrykk, og hjelper med vektnedgang.
De første fire dagene er grusomme.
Du får det til å høres så fristende ut.
Fordi kroppen din må gå fra å forbrenne sukker
til å forbrenne fett, og dermed produserer man mange giftstoffer.
fordi kroppen begynner sin detox.
- Jeg blir mer og mer anspent. - OK.
Det er heldigvis ikke snakk om full faste.
Bare små porsjoner. Du har nok det samme spørsmålet som jeg.
- Hvor små? - Vi tilbyr alt mellom buljong og te.
Kan du velge mellom buljong og te?
- Ikke du, men jeg. - Du velger?
- Nettopp. - Jeg betaler og du velger?
Han sier at å faste én eller to dager i uken er bra for systemet.
Mitt system fungerer bra som det gjør.
Jeg må be deg om å snakke med din egen versjon av dr. Jan
før du gjør noe drastisk, som kun å leve på buljong og te.
Det er en ny opplevelse for meg, og jeg vil se hva de gjør.
Jeg skal være en så god pasient, innsatt eller hotellgjest
som jeg kan være.
Jeg har hørt at hele øya skal kunne styrke deg.
Så nå vil jeg ut og undersøke på en ikke-kirurgisk måte.
- Hei, Dorit. - Eugene.
Nå som jeg kjenner menyen,
håper jeg Dorit vil ta meg med til et sted hvor man får store, tyske kringler.
Sett deg ned. Kom igjen.
Men hun har visst andre planer.
- Alt jeg gjør er å tråkke. - Været er nydelig.
Øya, som er på 99 kvadratkilometer, er et perfekt sted å komme ut i naturen.
Her ute på Sylt er det flere dager med sol enn det er på fastlandet.
Det er et kjent feriested fordi det er så vakkert her.
Se på det. Du store.
Det er et magisk sted. Det gir deg fred, frihet og energi.
Det er virkelig et paradis.
- Vi må sakke farten. Vi er snart framme. - Ja.
- Det var litt av en tur. - Du må møte Jan.
- Jan? Enda en Jan? - En annen Jan, ja.
Han er ekspert på naturen på Sylt, og en ekspert på mudderflater.
Her på øya er mudderflater viktige.
På østkysten er det hele 18 kvadratkilometer med mudderflater.
Området kalles for Vadehavet. Det er en del av UNESCOs verdensarv.
- Jan. - Hei, Jan.
Eugene Levy.
- Hyggelig å treffe deg her. - Hyggelig, Jan.
Du tilbringer kanskje mye tid her.
Ja, det er verdens største tidevannssletter.
Man ser mange fugler og dyr her. Det er et naturlig habitat.
Det finnes ikke noe liknende noe sted i verden.
Ved lavvann tar Jan med seg folk ut på tidevannsslettene.
Jeg tror du bør sette igjen skoene dine her.
Det er overraskelsen.
- Vi vil overraske deg. - Skal vi gå i gjørmen?
Av med skoene.
Nå ser du ut som en profesjonell Vadehavet-guide.
- Bra. Kom igjen. - Hva nå? En tur i gjørmen.
- Ja. Klar? - Ja!
- Wow. - Og...
- Det føles fantastisk. - Det er flott.
Og det er så svart.
Svart og tykk, for dette er ingen vanlig gjørme.
Mange kommer hit for å smøre på gjørmen.
- Som et gjørmebad? - Ja, de lar gjørmen tørke på kroppen.
- Det gir huden mineraler. - Ja.
Men her ute er det mer enn gjørme som vil holde deg ung.
Ser du algene her? Hvis jeg åpner den i den ene enden,
så kommer det noe ut som ligner på aloe vera.
Jan sier at geleen, som er rik på næringsstoffer,
fornyer huden og forebygger rynker. Det høres bra ut.
- Hvordan føler du deg nå? - Jeg føler meg levende!
- Jeg trenger ikke briller lenger. - Wow! Så bra!
- Det går litt dypere enn det. - Sånn.
Du store... Ja.
Ja.
- Herregud. - Det er fint å ha deg oppi her.
- Bra. - Herregud. Det er vanvittig.
- Du klarer det. - Her. Trekk meg opp.
Ja. Tommelen opp. Sånn.
Det er moro. Ser ut som jeg har støvler på.
Ja.
Det er noe alle bør prøve.
Det er en slags naturlig velvære her. Det må være noe i det.
Hvis man smører dette på, så kan det nok være bra for huden din.
- Vil du ha? - Nei, ellers takk. Takk.
Det føles godt på føttene.
Se på føttene.
Jeg er ikke lenger den som sitter fast i søla.
Jeg er sulten etter å ha tråkket gjennom alt det,
men fasten begynner snart.
Jeg får unngå å ha store forventninger.
Jeg vet ikke hva som står på menyen. Tør ikke å spørre.
Jeg håper denne sunne maten faktisk smaker godt.
Vær så god.
- Kveldens middag. - Det ser ut som brød og vann.
Det er buljong og brød.
Brødet er for å øve på å tygge.
For å øve på å tygge?
Vi ber gjestene om å tygge hver bit ca. 30 ganger før de svelger.
Da vet hele fordøyelsessystemet at det vil komme mat.
Akkurat. Jeg forstår det. Faren min sa han tygde hver bit 32 ganger.
- Gjorde han? - Vi trodde han var gal da han sa det,
men han hadde aldri problemer med fordøyelsen.
- Nå vet du hvorfor. - Ja.
Så kan du begynne å tygge også buljongen.
Å tygge buljongen? Ber du meg om å tygge suppen?
- Ja. - Ja.
Ja, jeg kan... Jeg kan tygge buljongen.
Et interessant eksperiment. Som å spise i et laboratorium.
- Det stemmer. - Ja.
Jeg skal prøve og se hva som skjer.
Dette er som en veldig tørr brødskive.
Buljongen har en smak som jeg ikke helt kan identifisere.
Nesten som en medisin.
Trodde aldri jeg ville drømme om å spise en stor bratwurst.
Skulle gjerne hatt en nå.
- Hvorfor har du salat? - Det er ikke salat.
Det er gulrøtter på en annerledes måte. Tørket, kokt og noe ris av noe slag.
- Tørket og kokt gulrot? - Ja.
- Jøss. - Nyt brødet ditt.
Ja. Takk... Takk.
- Det... er nydelig. - Vel bekomme.
Jeg vil ikke legge meg sulten.
Men jeg skal spise opp all maten som står foran meg,
og da vil jeg gå til sengs og være sulten.
Det er en ny dag på Sylt, og jeg er tidlig oppe
og forbereder meg på enda en dag med faste
og en slags spesiell behandling, som jeg ikke aner hva er.
Men jeg er med på det.
Jeg skal prøve å gjennomføre dette velværeprogrammet her.
Jeg opplever noe som jeg aldri før har opplevd.
Er det noe veldig enkelt? Ikke for meg. Jeg ville drept for litt mat.
Frokosten består av hvetegressjus, som ser nydelig ut.
Jeg drikker med glede hele glasset,
men dr. Jan har bedt meg kommet til noe de kaller kryoterapi-rommet.
Alle romnavnene er skrevet på tysk. Jeg vet ikke hvilken dør...
"Korperterapi", "wasser en licht", enda en "wasster".
Ikke mer korridor igjen nå.
Jan vil gi meg en innføring i kryoterapi,
og har rekruttert en Lanserhof-veteran. Denne modige fyren, Holger.
- Hei. - Hei.
Vil du også ha kryoterapi?
Hvis han fremdeles puster når han kommer ut, så er det mulig at jeg prøver det.
For å forbrenne kalorier, går gjester som Holger inn i fryseren
for å oppleve ekstrem kulde.
Hvorfor er jeg nervøs?
Kulden vil få fart på stoffskiftet, slik at han forbrenner mer fett.
Det vil også redusere betennelse i kroppen.
Det betyr at artritt... Slikt vil bli mye bedre senere.
- Har du artritt? - Ikke ennå.
Kammeret er -110 grader celsius, og er faktisk kaldere
enn den laveste temperaturen som er målt på jorden.
- Lykke til. - Takk.
Det er fire ganger kaldere enn vintrene på Nordpolen.
Holger skal være der inne i hele tre minutter.
- Går det bra? - Det er kaldt. Veldig kaldt.
Vanvittig at jeg gjør det, men som Jan sier, det er sunt.
Jeg tror Holger representerer tankegangen til folk som kommer hit.
Han forbrenner rundt 600 kalorier.
Antakelig noen andre ting også.
De er klare for utfordringene, og dette gjør det spennende.
De vil føle seg bedre når de drar herfra enn da de kom hit.
Jeg ser frost på... på...
- Herregud. - Du kan komme ut nå, Holger.
OK. Takk. Så utrolig.
Som en isbit.
Vil du prøve det, Eugene? Vi kan gå inn sammen.
Greit. Ja, vi kan gå inn i iallfall fire sekunder.
OK. Vi prøver.
Men hvis jeg skal inn, skal jeg beholde klærne på.
- Jeg er klar. - Det er du nok. Sånn.
- OK. Dette er kaldt. - Det er det.
- Det er veldig kaldt. - Velkommen tilbake.
Det er vanvittig kaldt.
- Tre minutter er galskap. - Vi teller minuttene, det er sant.
- Du er en større mann enn jeg er. - Jeg føler meg bra. Det er det viktigste.
Til slutt er det resultatet som betyr noe.
Det er som en ferie for både kropp og sjel.
Ja.
Tror ikke jeg ville kalt det for en ferie.
Men kryoterapi er bare toppen på isfjellet når det gjelder behandlinger.
Her handler alt om å rense kropp og sjel, så nå er jeg...
Klar for høybadet.
Jeg har hørt at et høybad skal være bra for å kvitte seg med giftstoffer.
- Det ser ut som en stor tepose. - Ja.
- Hvor er høyet? I teposen? - Nettopp. Kjenn på høyet.
Den høye temperaturen og luftfuktigheten
åpner arteriene og alle deler av huden
så eteriske oljer hjelper til med detox-prosessen.
- Du vil puste det inn. - OK. Ja, sir.
- Har du det behagelig nå? - Ganske behagelig, takk.
Det er første gang jeg prøver en vannseng.
- Jaså? - Ja. Hvor var jeg på 70-tallet?
- Her er en panikknapp. - Hvorfor trenger noen det?
- Gi beskjed om du ikke har det behagelig. - Hvor mange bruker knappen?
- Nesten ingen. - Det er bra.
- Kos deg. - OK. Takk.
Jeg er som en sardin.
Jeg ligger på en tepose full av høy.
Høyet skal visstnok komme helt fra Alpene.
Det er nøye utvalgt sammen med noen helbredende urter.
Jeg tror det er mulig at noe av høyet også kom inn i meg.
På ett tidspunkt kan det ha påvirket meg. Mulig jeg vil bli gårdbruker.
Jeg vet at jeg ikke vil flyte bort, så jeg kan bare slappe av.
Det var ikke så ille. Og jeg tror nok at det har en positiv effekt på folk.
Jeg visste at å faste ville bli vanskelig, men dette er tøffere enn jeg trodde.
I tillegg til mat har jeg nå også lyst på kaffe.
Jeg bestemmer meg for å dra på koffeinjakt,
selv om jeg ikke er særlig stolt av mangelen på viljestyrke.
Vi skal ut og få en kopp kaffe.
Ifølge Dorit får man den beste kaffen på øya her.
Jeg har aldri savnet kaffe så mye i hele mitt liv. Jeg er så spent.
Die Kupferkanne er tysk for "kobberkjelen".
Kafeen har blitt et viktig sted her på Sylt.
- Eugene. - Leif.
- Skal jeg vise deg til et fint bord?
- Ja takk, Leif. - OK.
- Hva skal det være? - Kaffe hadde vært godt.
Det er som å gå inn i en luftspeiling.
Jeg vet at jeg nå vil jukse med dietten min.
Og jeg har litt dårlig samvittighet.
Men en cappuccino... Det er da bedre enn rødbetjus.
Her er en kopp cappuccino.
For meg er det... Det er å leve.
- Den er jammen god. - Takk.
- Jeg elsker dette stedet. - Så fint.
Kobberkjelen har vært her siden 1950,
men selve huset har vært her litt lenger.
Bygningene er fra slutten av andre verdenskrig.
- Er kafeen fra andre verdenskrig? - Ja, det var en bunker.
Og utenfor står det luftvern.
Da jeg hørte at det var en bunker fra andre verdenskrig,
følte jeg faktisk litt hjertebank.
Man ser det ikke nå, for det er et nydelig sted,
men på et tidspunkt i historien var det ikke så hyggelig.
Jeg har ikke egentlig tenkt på historien siden jeg kom hit.
Men den er jo der hele tiden på en måte.
Min generasjon må kjenne til historiens ondskap.
Vi må snakke om det og aldri gjenta det. Det er det viktigste.
Jeg tror Leif representerer en generasjon med tyskere
som vil at verden skal forstå:
"Vi forsto hva som skjedde, men det vil aldri skje igjen.
Vi gjør alt vi kan nå for at verden skal vite at dette er et nytt Tyskland."
Etter en slik dyster påminnelse om øyas historie,
er jeg tilbake på hotellet, til buljongen, etter å ha falt av vannvogna.
I stuen gir Dorit gjestene en konsert.
Jeg forstår hvorfor folk kommer hit. Det gir mening.
De får noe de trenger, og de føler seg i god form når de drar herfra.
Og de fleste kommer tilbake flere ganger.
Men jeg forstår nå at for meg
vil en god alderdom være mindre avhengig av terapier og behandlinger,
enn av å ta gode valg.
Stress og angst gjør mer for aldringen av kroppen
enn å spise litt for mye iskrem.
Men jeg har alltid tenkt at måteholdenhet vil være det beste på lang sikt.
Jeg tenker fremdeles sånn. Alt med måte.
Det er min siste dag på Sylt, og jeg vil utforske øya.
Ikke så langt unna finner vi den velstående byen Kampen,
et av landets mest eksklusive lokalsamfunn.
Jeg har fått beskjed om å dra hit og finne en person som heter Uta.
- Uta! - Hei!
Hun har et unikt perspektiv på dette med velvære.
Dette er den andre siden av Sylt.
- Hyggelig å møte deg og familien din. - Det er ungene. Kom! Seks hundre følgere.
Det er litt av en hjord.
Seks hundre sauer...
- Du store! - Blir du med?
...som beiter midt i byen.
Hei, kjære. Du store min!
- Er du gjeter? - Ja, en nomadisk gjeter.
Du er den første nomadiske gjeteren jeg har møtt.
Hva forventet du?
Uta bor på fastlandet,
men tar med sauene sine over til Sylt hvert år for å beite blant røsslyngen.
På en øy hvor folk betaler store summer for å oppnå velvære,
finner Uta alt hun trenger for å være glad og frisk helt gratis.
Sover du ute med sauene?
Jeg har en bobil vi sover i. Det blir som camping på øya.
Det høres ut som en perfekt jobb for deg.
Jeg synes det.
- Vakre dyr. Søte fjes. - Ja.
Vi skal ut for å finne litt deilig mat snart.
- Bra. - Vil du bli med?
Ja, kom igjen.
Hundene skal hjelpe til. Det er Vin, og det er Fanta.
- Fanta. Vin. - De er så snille.
Vi skal på eventyr sammen.
De kan noen kommandoer. Man må synge dem litt.
- Fanta, in die vor. - In die vor.
Bra. Ja.
- Hva er "kom tilbake"? - Komm vor.
In die vor.
- Veldig bra. Du klarer det. - Komm vor.
Sånn ja. Du store.
- Jeg kan ha det som yrke. - Hundesanger.
La oss gjete sauen.
Jeg vet heldigvis hva jeg gjør her.
Jeg er klar med min offisielle hyrdestav.
- Roper du på sauene? - In die vor.
In die vor.
- In die vor. - Det er en kommando til hundene.
Du må rope på sauene.
- Men hundene er her, så det fungerte. - De er her.
Det viser seg at sauene bare trenger én kommando.
- Komman, Schopi. - Komman, Schopi. Komman.
- Kom. - Så "Schopi" betyr sau? Komman, Schopi.
Vi må flytte sauene til et beite med fersk røsslyng.
Det er ikke så langt. Under en kilometer. Det er bare ett problem.
Vi skal gå forbi noen av Tysklands dyreste hus.
Jeg føler hvor tungt ansvaret er.
Komman, Schopi.
Jeg bør ha en kappe som Moses.
Rundt hjørnet begynner enkelte medlemmer av flokken å gå sin egen vei.
Oi sann.
Skulle ønske jeg snakket sau bedre.
Jeg mister kontrollen her. Det er 600 sauer bak meg.
- Det går bra. - Unnskyld.
Når de gjør det, stopper jeg.
Det er et dårlig sted å stoppe.
Et dårlig sted å stoppe. Ja, et dårlig sted å stoppe.
Uta?
Ikke i mitt rette element. Langt derifra.
Komman.
Nå forstår jeg når du sier: "Dra til flokks!"
Oi sann. OK. Rolig.
- Dette er som å dele havet. - Følg meg.
Jeg prøver.
Så...
- Vi er snart framme. - Snart.
Komman, Schopi. Komman, Schopi.
- Du er veldig god til det her. - Man må bare være rolig.
Takket være Utas rolige sinn, ender vi opp i det forjettede land.
Fanta, in die vor. In die vor.
Og utrolig nok er jeg fremdeles like hel og på beina.
De er forsiktige dyr.
Men når de vil flytte på seg, er det best ikke å stå i veien.
Det stemmer.
Fanta, komm vor.
Som jeg lærte i Sverige, er livet mindre stressende om man følger strømmen.
Man må ta ting som de kommer.
Komman, Schopi.
Ellers tar man livet av seg med stress og angst
om man overanalyserer alt.
For Uta er frisk luft og trening en del av hverdagen.
Det er på en måte et fornuftig velværeprogram
som jeg faktisk kunne følge.
Den siste kvelden i Sylt drar jeg på stranden på den vestlige siden av øya.
Joho! Hei.
Kryoterapi-kompisen min Holger avslutter dagen på Sylt-måten.
Det er godt å være her.
Han vil ta seg en dukkert i Nordsjøen, hvor det er veldig kaldt.
- Kommer du? Blir du med? - Ikke vent på meg.
Endelig er fasten min offisielt over. Skål for det.
- OK. - Ta en svømmetur.
Kom igjen!
Det har vært noen overraskende og morsomme dager på øya.
Og det gjør meg takknemlig for min egen gode helse
etter nesten åtte tiår på denne planeten.
Det beste ved å være 76 akkurat nå
er at man ikke nødvendigvis bryr seg om hva andre mener.
Det verste ved å være 76
er at man ikke er 36.
Er du ikke litt fristet?
Absolutt ikke. Nei.
Er det noe jeg kunne gjort mer av?
Ja, det er det, men jeg liker ikke å gjøre det.
Bør jeg begynne å løpe? Hvorfor det? Jeg kan gå.
Bravo!
- God opplevelse? - Ja.
Og jeg trenger ikke å bruke så mye penger for å ha det bra.
Jeg forstår at behandlinger og terapier fungerer for enkelte.
Men jeg tror det handler om å finne sin egen sunne balanse.
Det er ganske fint.
Bare prøv å nyte livet
og ha så mye moro som du kan på en måte som passer deg.
I korte trekk handler det om det for meg. Man tar én dag av gangen.
Hvis du våkner om morgenen og fremdeles puster, så er det en god dag.
- Neste gang... - Buongiorno.
Jeg har brukt opp all italiensken min.
Dette er favorittlandet mitt som turist.
Italias mest kjente rumpe.
Dette er noe for seg.
- Stort smil. - Ja.
- Hva vil du - Det er mer enn 250 tegn.
Jeg står midt i en vinmark i Toscana.
Hvor mange turister får gjøre dette?
Tekst: Tina Shortland