Att resa är att leva, sägs det.
Ja, kanske det. Om inte flygplatsen suger livet ur en först.
Vilket annat ställe kommer man två timmar för tidigt till...
...bara för att komma farligt nära att komma två timmar för sent?
Trots det gjorde fjolårets resor mig gott.
De vidgade mina vyer.
I viss mån.
Därför beger jag mig ut på ett måste för alla respektabla världsresenärer.
Dags för Europa.
Var är vi egentligen?
Jag ska ut på kontinenten.
Från nordligaste norr till sydligaste södern.
Jag lämnar turiststråken för att upptäcka hemliga smultronställen...
Har ni sett?
...och anamma min nya äventyrslystnad.
Titta! Inga händer!
Här är de ju! I, vad heter det, fören?
Jag ska träna mina smaklökar...
Jösses, vad smarrigt!
Druvorna är redo.
...och försöka leva som lokalbefolkningen.
Välkommen till byn.
Det här är vansinne.
Kom ihåg vem som räddade ditt liv!
Jag packar min oro djupt nere i resväskan...
Nu kommer de.
Man vet aldrig vad kroppen gör när man får panik.
Jag har inte gjort nåt liknande sen jag var liten.
...och jag tänker säga tre ord jag aldrig sagt tidigare.
Klar för start.
Dagens Tyskland har alltid varit ett oskrivet blad för mig.
Ölhallar, stora korvar, fräsiga bilar. Det är allt jag vet.
När jag lämnade Toronto
lovade jag mig själv att testa nya saker och undvika turistfällorna.
Så jag håller mig undan storstäderna och Oktoberfest.
Istället åker jag till platsen där "riktiga tyskar" semestrar.
Det jag inte förväntade mig var det här.
TYSKLAND
Välkomna till den lilla ön Sylt i norra Tyskland.
Denna sandiga badort lockar närmare en miljon besökare om året.
Jag visste inte ens att Tyskland hade öar eller stränder,
men tydligen är det mycket jag inte vet.
Efter kanske ett glas champagne för mycket
lämnade jag södra Frankrike för denna smala landremsa i Nordsjön.
Det kan vara precis vad jag behöver.
Sylt är en magnet för både förmögna och hälsointresserade.
Tyskland har den största friskvårdsnäringen i Europa,
värd mer än 200 miljarder dollar om året.
Men måste man spendera pengar för att må till tusen?
Jag ska doppa tårna i tyskarnas fascination av hälsa,
trots att jag redan sagt åt alla att jag mår bra.
Försiktig där. Värdefull last.
Tyskland, en nation med 84 miljoner invånare,
är ungefär lika stort som Montana och har Europas största ekonomi.
Jag är förvånad. Det här hade jag inte förväntat mig.
Det känns mer som USA:s ostkust.
Det visar sig att Sylt kallas för Tysklands svar på Hamptons,
och de här halmtakshusen är bland de dyraste fastigheterna i landet.
Bara en liten stuga kan gå på fem miljoner dollar.
Det känns lite som en annan värld.
Som att färdas genom en saga.
Det är som om bröderna Grimm hade en lya här i trakten.
Med arkitekturen och landskapet och alla som försöker leva sunt här
känns det som att jag ger mig ut på okända vatten.
Wellness är något helt främmande för mig.
Jag har alltid sett det som något man gör om man måste.
Det handlar om god hälsa och bantning.
Okej, så jag är lite skeptisk.
Men jag är också 76 år gammal.
Och jag inser att jag inte blir yngre.
Det går bra att vara 76 om man fortfarande kan göra saker.
Allt hänger verkligen på hälsan. Utan tvekan.
Är det Lanserhof? Där uppe på kullen?
Det ser ut som ett hus med halmtak, bara 800 gånger större.
Lanserhof är en världsberömd holistisk kurort.
Ärligt talat har jag aldrig sett nåt liknande.
Programmet har lockat miljardärer och kändisar som Victoria Beckham,
Kate Moss, Cara Delevingne och nu undertecknad.
Tack så mycket, Lars.
- Eugene. - Hej!
Vad kul att ha dig här. Jag heter Dorit.
- Jag är hotelldirektör här. - Hej, Dorit. Trevligt att råkas.
Jag vill önska dig välkommen och tänkte visa dig till rummet.
Bra, bra. Tack. Spännande.
Det här är det perfekta stället för avgiftning och avslappning.
Så länge som man har tjock plånbok.
En vistelse här handlar om stränga dieter och vårdande behandlingar.
De lätta kurvorna i interiören är tänkta att lugna nervösa gäster som jag.
Det här är inte bara en vacker trappa.
Akustiken här är fantastisk. Jag kan visa dig.
Enastående akustik, va?
- Va? - Kom nu.
- Herregud. Kan du sjunga opera? - Jag är utbildad sångerska.
Varför i hela friden jobbar du här?
Efter dig.
- Tack, Dorit. - Voilà.
Det är fint. Det...
En övervåning!
Det finns 55 rum och sviter här.
Alla är moderna, men minimalistiska.
Precis som välkomstpaketet.
Vi har nåt att välkomna dig med. Här har vi en rödbetsshot. Vill du smaka?
Om jag vill testa en rödbetsshot?
På vissa hotell har de en flaska champagne.
Här får man en liten skvätt rödbetssaft.
- Speciellt, va? - Det kan man kan kalla det.
Din tid med dr Jan är snart.
- Schemat är på bordet. - Tack.
- Låter läskigt, men tack. - Vi ses sen.
Tack, Dorit.
Det bådar illa när det första man gör på hotellet är en läkarundersökning.
Läkaren är den sista man vill träffa när man bor på hotell.
Han lär väl gräva lite i mig.
Bara i hjärnan. Hoppas jag.
Hej, Eugene.
- Dr Jan. Trevligt att träffas. - Trevligt att träffas.
Jag är ansvarig för din hälsa här.
- Förhoppningsvis överlever du. - Förhoppningsvis.
Som medicinsk chef här...
- Slå dig ner. - Tack.
...träffar dr Jan många av gästerna personligen.
Vi är inte en klinik, ett spa eller ett femstjärnigt hotell.
Vi är allt det där i ett.
För vår diet eller terapi är framtagen speciellt för dig.
Just därför behöver jag veta lite om ditt hälsotillstånd.
Låter illavarslande.
- Eller hur? - Ja.
Hur mår du för tillfället? Känner du dig stressad?
Jag brukar inte bli stressad generellt.
Sportar du regelbundet?
Golf en eller två gånger i veckan, som är... Det är träning, det.
Jag går inte. Jag använder golfbil.
Men man går ju faktiskt mellan bollen och golfbilen.
Har du fastat nån gång?
När jag var liten. Inom judendomen är jom kippur fastedagen.
- Ja. - Jag avskydde det.
Så jag har inte fastat på ett tag.
Kanske du borde testa det?
Dr Jan försöker övertyga mig om att fastandet har en mängd hälsofördelar.
Han tror att den ökar ämnesomsättningen,
minskar inflammation och blodtryck samt hjälper en tappa vikt.
De första fyra dagarna är alltid hemska.
Du får det att låta så lockande.
För kroppen måste byta från att bränna socker
till att bränna fett. Du börjar producera en mängd toxiner,
för kroppen börjar avgifta sig.
Jag blir bara spändare för varje sekund.
Okej.
Lyckligtvis snackar vi inte om en total fasta.
Bara små portioner.
Och du har säkert samma fråga som jag.
Hur små?
Tja, vi kan erbjuda allt mellan buljong och te.
- Man får välja mellan buljong... - Nej.
- Inte du. Jag får välja. - Du väljer?
- Exakt. - Jag betalar och du väljer.
Han menar att en eller två dagars fasta i veckan
gör mirakel för systemet.
Jag tror att mitt system funkar bra som det är.
Jag känner mig tvungen att säga att man bör träffa sin egen dr Jan
innan man gör nåt så drastiskt som att leva på bara buljong och te.
Men det är en ny upplevelse för mig. Jag ska se vad de gör,
och jag ska försöka vara en så duktig patient eller fånge eller hotellgäst...
...som jag kan vara.
Jag har hört att hela ön anses vara återställande.
Så jag ser fram emot att undersöka den, på ett icke-medicinskt sett.
- Hej, Dorit. - Eugene.
Nu när jag vet vad som står på menyn,
hoppas jag att Dorit tar mig nånstans med såna där stora tyska kringlor.
Sätt dig.
Då åker vi.
Men hon verkar ha andra planer.
- Jag trampar på. - Vädret är ljuvligt.
Denna 10 000 hektar stora retreat är perfekt för att uppleva naturen.
Och här ute på Sylt får de fler soliga dagar än på fastlandet.
Det har blivit en känd turistort tack vare öns skönhet.
- Titta bara. Herregudars. - Det är ett magiskt ställe.
Det skänker en så mycket frid, frihet och energi.
Det är ett paradis.
Jag måste sakta ner. Vi är snart framme.
Vilken åktur!
Nu ska du få träffa Jan.
- Jan? - En annan Jan.
Han är expert på Sylts natur och gyttjiga stränder.
På den här ön är gyttjiga stränder en stor grej.
Här på östkusten finns det över 1 800 hektar med dem.
Det kallas för Vadehavet
och är både nationalpark och UNESCO-världsarv.
- Jan! - Hej, Jan.
Eugene Levy!
- Wow. Kul att träffas. - Trevligt att träffas, Jan.
Jag antar att du är mycket här ute?
Ja. Det är världens största tidvattenplan,
och man ser många fåglar och andra djur. Det är en väldigt naturlig plats.
Det här finns inte nån annanstans i världen.
Vid lågvatten tar Jan med sig såna som jag ut i lervällingen.
Först borde du nog ta av dig skorna.
Det är vår lilla överraskning.
Jaha, vi ska vandra i gyttjan?
- Jajamän. - Okej.
- Då kör vi. - Av med skorna...
Du ser ut som en äkta Vadehavsguide. Ser bra ut.
- Är vi redo? - Då kör vi.
- Då så. Ut i gyttjan vi gå. - Ja.
Det här känns jättetoppen.
Titta vad svart det är.
Svart och tjockt, för det här är inte vilken lera som helst.
Många kommer hit för att täcka sig själva med leran.
- Som ett gyttjebad? - Ja, de badar i leran, som sedan torkar.
Den mineraliserar huden.
Men här ute
finns det mer än medicinskt mudder som håller en ung och vacker.
De här algerna här...
Om jag öppnar upp en,
så kommer det ut nåt som ser ut som aloe vera.
Likt aloe vera kan den näringsrika gelen i algerna
föryngra huden och förebygga rynkor. Det är jag med på.
Hur känns det nu?
Jag känner mig levande.
- Jag behöver inte glasögon längre. - Wow! Bra!
- Ser du att det blir djupare? - Då kör vi.
- Herregud... - Vad kul att ha dig med!
Herregud. Det här är knäppt.
- Du klarar det. - Här. Dra upp mig.
Jaja. Tummen upp för dig.
Det var roligt. Ser ut som jag har stövlar på mig.
Alla borde testa det här.
Det finns naturlig friskvård här på ön. Det ligger säkert nåt i det.
Om man smetar på den här geggan gör den säkert huden gott.
Vill du ha?
- Ser bra ut. - Nej, men tack ändå.
Den är i alla fall skön för fötterna.
Så mina ben ser ut!
Nu kan jag i alla fall säga att jag inte är en torrboll.
Jag blev definitivt hungrig av att gå genom all lervälling,
men jag ska precis börja fasta.
Något säger mig att jag inte borde hoppas på för mycket.
Jag vet inte vad som står på menyn. Jag vågar knappt fråga.
Jag hoppas att det här hälsokäket faktiskt smakar... gott.
Så varsågod.
- Kvällens middag. - Ser ut som vatten och bröd.
Det är buljong och bröd.
Och brödet är för att träna att tugga.
Träna att tugga? Okej.
Vi ber våra gäster tugga 30 gånger innan de sväljer.
Då vet hela matsmältningssystemet att maten är på väg.
Precis. Jag fattar.
Min pappa sa alltid att han tuggar sin mat 32 gånger.
Jaså?
Vi trodde att han var galen,
men han hade aldrig några matsmältningsproblem.
- Nu vet du kanske varför. - Ja.
Då kanske du också kan tugga buljongen?
Tugga buljongen?
Du ber mig tugga min soppa?
- Det stämmer. - Ja.
Jag kan... Jag kan tugga buljongen.
Låter som ett intressant experiment. Som att äta i ett laboratorium.
Det har du rätt i.
Jag kan göra ett försök, så ser vi vad som händer.
Det här är som en skiva väldigt torrt bröd.
Buljongen smakar som nåt jag inte riktigt kan identifiera.
Nästan som medicin.
Jag hade aldrig trott att jag skulle sukta efter en stor korv,
men jag skulle döda för en nu.
- Varför fick du sallad? - Det är ingen sallad.
Det är morot på olika sätt.
Torkad, kokt, och lite ris eller nåt.
- Torra, kokade morötter? - Ja.
- Wow. - Hoppas brödet smakar.
Visst. Tack.
- Så gärna så. - Mums filibabba.
Jag gillar inte att sova på tom mage.
Men jag kommer att äta upp festmåltiden framför mig
och fortfarande lägga mig hungrig.
En ny morgon gryr, och jag är uppe med tuppen...
...för att göra mig redo för en till dag av fasta
och gudarna vet vilka specialbehandlingar.
Men jag gör det.
Jag försöker följa programmet, den här hälsogrejen.
Jag upplever något som jag aldrig upplevt tidigare.
Är det enkelt? Inte för mig.
Jag hade dödat för en matbit.
Min frukost består av en aptitretande shot av vetegräs.
Jag hade gärna spisat klart,
men dr Jan har skickat mig till nåt som kallas "kryoterapirummet".
Det står bara på tyska på alla dörrar, så jag vet inte riktigt vilken dörr...
"Korperterapi..."
...wasser och licht... En till "waster"...
Korridoren tar snart slut.
För min intensivkurs i kryoterapi...
...har Jan rekryterat en Lanserhof-veteran: den här modiga figuren vid namn Holger.
- Hallå. - Mina herrar.
- Ville du också göra kryoterapi? - Om han kommer ut vid liv,
så finns det en chans att jag testar.
För att bränna kalorier hoppar gäster som Holger in i frysrummet,
där de utsätter sig själva för extrem kyla.
Varför är jag nervös?
Vi vill använda kylan för att stimulera metabolismen,
så han bränner mer fett.
Dessutom minskar vi inflammationen i kroppen,
vilket betyder att artrit... Det blir mycket bättre sen.
Har du artrit?
Inte än.
Med sina 110 minusgrader är kammaren faktiskt kallare
än den lägsta temperaturen som uppmätts på jorden.
- Lycka till. - Tack.
Det är fyra gånger kallare än Nordpolen på vintern.
Holger tänker stanna där inne i hela tre minuter.
- Allt bra? - Ganska kallt.
Det är kallt.
Jag fattar inte att jag gör det, men det gör mig gott.
Holger representerar det mindset som de som kommer hit har.
Nu förlorar han runt 600 kalorier.
Det är nog inte det enda han förlorar.
De är redo för utmaningen. Det här får igång dem.
De vill gå ut genom dörrarna sundare än de var när de kom in.
Jag ser frost. På hans...
- Herregud. - Okej, det räcker. Du kan gå ut.
Okej. Tack.
Wow. Otroligt.
Som en isbit.
Eugene, vill du testa? Vi kan gå in tillsammans.
Visst. Vi kan gå in i dryga... fyra–fem sekunder.
Okej, då gör vi ett försök.
Men om jag går in, stannar kläderna på.
- Jag är redo. - Det tror jag nog det.
- Okej, det här var kallt. - Eller hur?
Ja, nog är det kallt nog.
- Välkommen tillbaka. - Ja, det där var vansinnigt kallt.
- Tre minuter är galet. - Man räknar sekunderna. Det kan jag lova.
Det är mer än jag skulle klara av.
Jag mår bra. Det är det viktiga.
Sist och slutligen är det resultatet som räknas.
Det är som semester för kropp och själ.
Visst.
Jag vet inte om jag skulle kalla det för semester,
men när det kommer till behandlingar är kryoterapi bara toppen på isberget.
Här handlar allt om att rena kropp och sinne. Så nu är jag...
Redo för mitt höbad.
Det enda jag vet är att höbad
lär vara bra för att rensa kroppen på trilska toxiner.
- Ser ut som en enorm tepåse. - Exakt.
Var är höet? I tepåsen?
- Exakt. Här är höet. - Jaha.
Så den höga temperaturen och luftfuktigheten
öppnar artärerna och alla delar av huden,
så att de eteriska oljorna kan främja detoxprocessen.
Sen inhalerar du det. Då kör vi!
Okej. Yes, sir.
Ligger du bekvämt?
Ganska bekvämt, tack.
Det är första gången i en vattensäng.
- Verkligen? - Ja. Var var jag på 70-talet?
Det här är panikknappen.
Varför skulle nån behöva en sån?
Om det inte känns bra längre, trycker du på den.
Hur många använder panikknappen?
- Knappt nån. - Vad bra.
- Okej. Mycket nöje. - Tack.
Jag känner mig som en sardin.
Jag ligger på en tepåse full med hö.
Det här höet, har jag hört, härrör från Alperna,
specialskördat, tillsammans med läkande örter.
Det är möjligt att några hödelar hittade in i mig,
och vid något skede kanske det påverkar mig.
Kanske jag vill bli lantbrukare, till exempel.
Trygg i vissheten om att jag inte kommer flyta iväg,
kan jag slappna av helt.
Det var inte så hemskt.
Och det har antagligen en positiv inverkan på folk.
Jag visste att fastandet skulle bli svårt, men det här är svårare än jag trodde.
Utöver riktig mat är jag också sugen på kaffe.
Så jag drar på en snabb kafferunda,
trots att jag inte är vidare stolt över min brist på viljestyrka.
Vi ska åka och ta en kaffe.
Enligt Dorit är det det bästa kaffet på hela ön.
Och jag har aldrig saknat kaffe mer. Det här ser jag fram emot.
"Die Kupferkanne" är tyska för "kopparkannan".
Det är ett kafé som är lite av en institution på Sylt.
- Eugene. - Eugene. Leif.
- Leif. - Får jag visa dig till bordet?
- Det får du. - Okej.
Vad önskas?
- Kaffe vore underbart. - Kaffe.
Det här stället känns som en hägring.
Jag inser att jag kommer att slarva med dieten...
...och har faktiskt lite dåligt samvete.
Men en cappuccino... Kom igen. Det är bättre än en rödbetshojt.
En cappuccino.
Det där, för mig... Det är livet.
- Oj. Det var gott. - Tack.
- Jag älskar ditt ställe. - Väl bekomme.
Kopparkannan har stått här sedan 1950,
men själva byggnaderna har stått här snäppet längre.
Byggnaderna är från andra världskriget.
Kaféet är från andra världskriget?
Ja. Det var en bunker.
Och utanför stod luftvärnskanonerna.
När jag hörde att det egentligen är en luftvärnsbunker från andra världskriget
kände jag hjärtat klappa lite extra.
Man ser det inte längre, för nu är det ett fint ställe,
men under en kort tid i världshistorien var det inte så fint.
Platsens historia är hittills inget som har slagit mig,
men den finns alltid där ändå, på nåt sätt.
Min generation behöver känna till ondskan i sin historia.
Vi måste prata om det och aldrig göra om det.
Det är det viktiga.
Jag tror att Leif representerar den generation av tyskar
som vill låta världen veta:
"Vi förstår vad som hände. Det kommer aldrig hända igen.
Och vi gör allt vi kan nu
för att låta världen veta att det är ett nytt Tyskland."
Efter den tankeväckande påminnelsen om öns historia
är jag tillbaka på hotellet och tillbaka på buljongen
efter mitt lilla missöde.
Inne i loungen bjuder Dorit på ett framträdande.
Jag förstår varför folk kommer hit.
Mycket av det här är förståndigt.
De får vad de behöver och åker härifrån friska som nötkärnor.
Och oftast kommer de tillbaka flera gånger.
Men jag insåg att för min del
hänger lyckan på ålderns höst mindre på terapier och behandlingar
och mer på goda val.
Jag tror att stress och ångest förkortar folks liv mer
än att äta en glasstrut för mycket.
Men jag har alltid känt att allt med måtta är det bästa i det långa loppet.
Och jag känner fortfarande så. Allt med måtta.
Det är min sista dag på Sylt, och jag är redo att utforska mer av ön.
Inte långt härifrån ligger den välmående staden Kampen,
ett av de exklusivaste samhällena i hela landet.
Jag blev tillsagd att komma hit och söka upp ortsbon Uta.
- Uta! - Hallå.
Tydligen har hon ett unikt perspektiv på hälsa.
Så det här är andra sidan av Sylt.
Trevligt att träffa dig. Och familjen.
Det är barnen. Komman!
600 följare.
Vilken hjord.
600 får...
- Jösses. - Stig på.
...på bete mitt i stan.
Hej, sötnosar. Kära nån.
Du är herdinna?
Ja, nomadisk herdinna.
Du är då den första jag träffat.
Vad hade du väntat dig?
Uta bor på fastlandet
men tar hjorden till Sylt varje år för ljungbete.
På en ö full av människor som betalar dyrt för sitt välmående
får Uta allt hon behöver för att vara frisk och lycklig gratis.
Sover du ute med fåren?
Jag har en husbil som vi sover i.
Så det är som att campa på ön.
Det låter som världens bästa jobb för dig, eller hur?
Jag tycker det.
Vackra djur. Rara ansikten.
Vi ska snart gå ut och se om vi kan hitta nåt gott att äta.
- Schyst. - Hänger du med?
Absolut.
Vi har hundar till hjälp. Det där är Vin och Fanta.
- Fanta! Vin! - De är snälla.
Vi ska på äventyr ihop!
Det finns några kommandon. Man måste sjunga dem lite.
Fanta, in die vor.
In die vor.
Bra.
- Kom tillbaka är... vadå? - Komm vor.
In die vor.
- Ja, bra. Det artar sig. - Komm vor.
Komm vor.
Såja. Kära hjärtanes.
- Jag skulle kunna jobba med det här. - Professionell hundsångare.
Nu går vi och vallar några får.
Lyckligtvis tror jag att jag vet vad jag gör.
Med min officiella herdestav i handen är jag redo att gå.
Lockar du på fåren?
In die vor!
In die vor.
Eugene, det är för hundar.
- Du behöver ett fårkommando. - Jaha, men hundarna är här,
så det funkade ju.
Tydligen finns det bara ett kommando för fåren.
- Komman, schopi. - Komman, schopi. Komman.
Jaha, "schopi" betyder får.
- Komman, schopi. - Fanta, komm vor.
Vi måste flytta hjorden till en annan ljungmark.
Det är inte långt dit. Mindre än 800 meter.
Det enda problemet?
Vi kommer att gå förbi några av de dyraste hemmen i Tyskland.
Jag känner tyngden av ansvaret.
Jag borde ha mantel som Moses.
När vi kommer runt hörnet börjar delar av hjorden irra.
Om jag ändå pratade bättre fåriska.
Jag tror jag tappar kontrollen.
600 får bakom mig.
- Förlåt. - Det gör inget.
När de gör så, stannar jag.
Det här är ingen bra rastplats.
Ingen bra rastplats.
Nej, inget vidare.
Uta?
Jag är på främmande mark. Väldigt främmande.
Nu vet jag vad det innebär att vara som uppslukad av hjorden.
Eller hur?
Det är verkligen som att dela havet.
- Följ mig. - Alltså, jag försöker.
Vi är snart framme, hörni!
Du är väldigt bra på det här.
Håll dig bara lugn.
Tack vare Utas inre lugn nådde vi äntligen det förlovade landet.
Otroligt nog är jag fortfarande i ett stycke – och upprättstående.
De är väldigt fromma,
men när de har bråttom vill man inte stå i vägen.
Sant.
Som jag lärde mig i Sverige
är livet mindre stressigt om man bara flyter med strömmen.
Man får ta det som det kommer.
Annars tar man kål på sig själv med all stress och ångest
när man övertänker för mycket i livet.
För Uta är frisk luft och motion ett levnadssätt.
Det är det logiska hälsoprogrammet som jag lätt skulle kunna följa.
Under min sista kväll på Sylt
beger jag mig mot stranden på öns västra sida.
Min kryokompis Holger avrundar dagen på ett syltigt sätt.
Kul att vara här.
Han tänker bada i Nordsjön, som är ruggigt kall.
Följer du med?
Om jag inte är där när du går i, vänta inte.
Äntligen är min fasta officiellt över.
Skål för det.
Jag tänker hoppa i.
Då kör vi. Kom igen!
Det har varit några överraskande och roliga dagar på ön.
Det gör mig tacksam för min goda hälsa och mina närmare åtta årtionden på jorden.
Det bästa med att vara 76 nu
är att man inte nödvändigtvis bryr sig om vad folk tycker.
Och det värsta med att vara 76 är...
...att man inte är 36.
- Är du inte sugen på att hoppa i? - Inte det minsta. Nej.
Om det finns saker jag kunde göra oftare?
Visst, det finns det. Jag gillar bara inte att göra det.
Borde jag börja springa? Varför då? Jag kan gå.
Bra upplevelse. Glad att du gjorde det.
Och personligen behöver jag inte spendera en massa pengar för att må bra.
Jag förstår att för vissa gör behandlingar och terapier underverk.
Men enligt mig handlar allt om att finna sin egen sunda balans.
Ganska fint, va?
Försök bara njuta av livet
och få så mycket njutning ur det du kan på ett sätt som passar dig.
Det är nog livet i ett nötskal. Man tar en dag i taget.
Om man vaknar på morgonen
och fortfarande andas, så är det en bra dag.
- I nästa avsnitt... - Buongiorno!
Det var all italienska jag kunde. Då åker vi.
Det här är mitt favoritland att besöka i världen.
Italiens kändast röv.
Det har var nåt annat.
Le stort.
- Vad vill du? - Det finns över 250
officiella italienska handgester.
Jag står mitt i en vinodling i Toscana.
Hur många turister får en chans att göra det här?
Undertexter: Borgir Ahlström