Sanotaan, että matkustaminen on tosielämää.
Ehkäpä, ellei päivä lentokentällä vie ensin kaikkia voimia.
Minne muualle nimittäin saavutaan kaksi tuntia etuajassa,
jotta oltaisiin lopulta -
vaarassa myöhästyä?
Uskon kuitenkin viime vuoden matkojen tehneen minulle hyvää.
Ne tuntuivat avartavan näkemystäni.
Ainakin jonkin verran.
Seuraava kokemus on ilmeisesti ehdoton -
kaikille kunnon matkailijoille.
Lähden Eurooppaan.
Missä oikein olemme?
Lähden tutkimaan mannerta -
ja etenen aivan ylhäältä kauas alas saakka.
Jätän tunnetut reitit löytääkseni salaisia aarteita...
Näettekö tämän?
...ja kokeakseni orastavan seikkailuhengen.
Katsokaa. Ilman käsiä.
Ne ovat tässä. Onko tämä keula?
Koulutan makunystyröitäni.
Olipa hyvää.
Rypäleet ovat kypsiä.
Yritän elää kuin paikalliset.
Tervetuloa kylääni.
Tämä on mieletöntä.
Pelastin juuri henkesi. Muista minut.
Unohdan kaikki huolet.
He ovat tulossa.
Koskaan ei tiedä, miten keho reagoi äärimmäiseen kauhuun.
En ole tehnyt tällaista lapsuuteni jälkeen.
Ja lausun pian kolme sanaa,
joita en ole lausunut ennen.
Olen valmis lähtöön.
Ollaan rehellisiä.
Ette kysyisi minulta matkailuvinkkejä, enkä syytä teitä siitä.
Jos kuitenkin kysyisitte, sanoisin,
että tämä maa on ehdottomasti minulle mieluisin matkakohde.
ITALIA
Matkani Roomaan ja Venetsiaan saivat minut ihastumaan Italiaan.
Palaan nyt tutkimaan, miksi tämä maa -
vetää minua aina puoleensa.
Italian kielen termi la dolce vita tarkoittaa ihanaa elämää.
Elämäni on ollut aika mukavaa,
mutta kukapa ei haluaisi kokea välillä erityisen ihania hetkiä?
Miten ihana elämä sitten saavutetaan? Mikä sen salaisuus on?
Toivon löytäväni vastauksen Firenzestä ja muualta Toscanasta.
- Olen Sauro. - Eugene.
Hauska tavata. Ole hyvä.
Grazie mille.
En osaa enempää italiaa.
Saksassa join vehnänorasjuomaa -
ja pureskelin lientä.
Olen siis valmis pieneen hemmotteluun.
Mikä olisi siihen parempi paikka kuin kaunis Toscana?
Aloitan alueen pääkaupungista Firenzestä.
Renessanssin kehdosta.
Täältä ylhäältä avautuu upea näkymä.
Se on täydellinen.
Kaupungissa on taidetta, kulttuuria ja...
Jätettä.
- Niinpä. - En odottanut tätä.
Näen jäteautoja kotonakin.
Jäteautoja tarvitaan syystä.
Voi pojat.
Turisteja on paljon.
Firenzessä käy vuosittain 16 miljoonaa turistia.
Monet haluavat nähdä kaupungin.
En ole tästä ylpeä.
Jos olen mielestänne huono matkailija, niin olen kamala turisti.
Ihmisiä on liikaa.
Jos kuitenkin haluan tutustua Firenzeen,
minun on opittava elintärkeä kyky,
vanha kunnon nähtävyyksien katselun taito.
Hei, tervetuloa Italiaan, Eugene. Hauska tavata.
Buongiorno.
Hauska tavata.
Tervetuloa Italiaan ja Firenzeen.
Kävellään. Näytän paikkoja.
Selvä.
Oppaani Emiliano on innoissaan Italian historiasta,
kulttuurista ja Firenzen kaupungista.
Kaikilla italialaisilla on yhteys Firenzeen.
Kielemmekin on Firenzestä.
Se on oikeasti osa meitä. Asiaa on vaikea pukea sanoiksi.
- Olet selvästi italialainen. - Tiedän.
Et voi sille mitään.
Osaatko puhua kädet taskussa?
Enpä usko.
Se vaientaisi minut.
Käsieleet kuuluvat kulttuuriin.
Italiassa on yli 250 virallista käsielettä.
Opetan sinulle yhden peruseleen.
Sanotaan, että joku tuntematon lähestyy,
- mutta haluat olla rauhassa. - Niin.
Voit kysyä: "Mitä haluat?
Mitä haluat?" Katso.
- Aivan. - Mitä haluat?
Mitä haluat?
- Mitä... - Mitä haluat?
Se ilmaisee asennetta.
Hei, mitä?
Se voi näyttää hyökkäävältä, jos et tunne toista.
En tekisi noin -
- tuntemattomalle, mutta... - Selvä.
- Ei voi tietää. - Aivan.
Ei voi tietää.
Tiedostan yhtäkkiä kaikki käsieleeni -
mutta olen valmis kierrokseen.
Tämä on yksi Italian kauneimmista katedraaleista.
Santa Maria del Fiore.
Katselin sitä ylhäältä, kun aloitimme pikku ajelumme.
En kuitenkaan tajunnut, miten valtava se on.
Ajattele, että sisälle mahtuu 30 000 ihmistä.
Rakennustyöt alkoivat vuonna 1296,
ja katedraali valmistui 140 vuotta myöhemmin.
- Tämä on henkeäsalpaavaa. - Aivan. Tämä on mieletöntä.
Katedraalin huipulla on renessanssin ajan insinööritaidon ihme.
Kupolin rakentaminen oli siihen aikaan haastavaa.
Se oli uskomatonta.
Kupolia rakennettiin 16 vuoden ajan.
Neljän miljoonan tiilen rakennelma -
on yhä suurin laatuaan koko maailmassa.
Voin vain kuvitella, millaista sisällä on.
Haluatko jonottaa sisään?
Minä en jonottele.
En pysty siihen. En halua suureen turistiryhmään.
En tee tällaista.
Olen täällä ja voin katsella sitä.
Olen tässä, ja kupoli on tuossa.
Olen nyt nähnyt sen.
Onneksi oppaani välttää turhan hässäkän -
ja vie minut katsomaan todella kiinnostavia nähtävyyksiä...
- Tuossa se on. - Aivan. Se on uskomaton.
Niin onkin.
...kuten Michelangelon Davidia.
Tämä on todella kaunis.
- Onko se alkuperäinen? - Jäljennös.
Täydellinen jäljennös Davidista.
- Jäljennös. - Kyllä.
Museoon on varmaan jonotettava pitkään -
- nähdäkseen Davidin. - Kyllä vain.
On ostettava lippu -
- ja jonotettava. - Jonoja jonojen perään.
Tämän voi nähdä jonottamatta.
Tämä on jäljennös, mutta minä säästin hieman aikaa.
Ja vaikka näin vain jäljennöksen, teos on kuitenkin maailmankuulu.
Kiitos Raamatun tarinan, David on juutalaisille tärkeä symboli.
Ei kuitenkaan kaikkia yksityiskohtia myöden.
Yllätyin vain sukupuolielimistä.
Penis ei näytä ympärileikatulta,
mutta Raamatun Daavid oli juutalainen.
Michelangelolla ei siis ollut tapana vetää mutkia suoriksi.
Katsokaa. Minusta tuli jo taidearvostelija,
vaikka olen ollut täällä vain tunnin.
Jotta kokemus olisi täydellinen,
Emiliano vakuuttaa, että minun on saatava oma versioni renessanssitaiteesta.
Tämä on esimerkiksi Michelangelon ja da Vincin kotipaikka.
Sinun on siis kokeiltava tätä.
- Pilakuvia. - Pilakuvaa.
Kyllä.
Rituaali on ehdoton kaikille turisteille.
Ole hyvä.
Voi pojat, tästä voi tulla hirveän pelottavaa.
Hymyile leveästi.
Katso tänne päin.
Miellytti tai ei, tämä on leveä hymyni.
Älä hutiloi.
Emiliano vakuuttaa, että pilakuvilla on ylevä historia.
Myös Leonardo da Vinci teki pilakuvia.
- Tekikö da Vinci pilakuvia? - Huvikseen.
Missä hän on nyt?
Voin sanoa, etten ole koskaan muistuttanut vähemmän Mona Lisaa.
Selvä.
- Yksi, kaksi... - Voi luoja.
Näytä se.
Näytä...
Iloinen.
Minun on hymyiltävä enemmän.
Eikö vain?
Tunnen lähtiessäni olevani yhtä kaunis kuin kuvani.
Emiliano haluaa näyttää vielä jotain.
Tervetuloa Ponte Vecchiolle, maailman kuuluisimmalle sillalle.
Ponte Vecchio on Firenzen vanhin ja ikonisin silta.
Voi hyvänen aika.
Tämä on aikamoista.
- Tämä on upea. - Niin.
Ikävää, että on näin tyhjää.
Älkää tulkitko väärin.
Kaupunki on kaunis, ja se on täynnä taidetta ja historiaa.
Haluaisin kuitenkin tutustua siihen rauhallisempaan tahtiin.
Lasillinen hyvää viiniä kruunaa kaiken.
- Ihanaa. - Niin.
Tämä on mukavaa.
- Jestas. Hyvin kaunista. - Niin.
Hyvin kaunista.
- Kiitos. Grazie. - Olkaa hyvä.
Salu... Yksi asia. Kun nostaa maljaa Italiassa...
- Niin. - ...on katsottava -
ihmisiä silmiin.
Älä katso lasia.
Katso suoraan silmiin.
Eikä.
Hyvä.
- Selvä. - Juuri noin.
- Maukasta. - Hyvää viiniä.
Olet onnekas.
Tämä on paras kausi matkailuun Italiassa, koska on viininkorjuun aika.
Haluatko kokea viininkorjuun täällä Toscanassa?
- Rypäleiden poiminnan. - Kyllä.
Teemmekö sen, kun lähdemme täältä?
Kyllä.
- Sopii. - Kyllä.
Pääset kokemaan kaupungin ulkopuolella jotain erilaista.
Rauhan tunteen.
Siellä voi nauttia hitaasta elämästä.
Pidän kaikesta hidastempoisesta.
Malja Toscanalle.
Oloni on poikkeuksellisen hyvä.
On hyvä -
lähteä Toscanaan ja hidastaa vauhtia.
Poiketa turistien Italiasta -
ja kokea olevansa... melkein italialainen.
Tämä on hyvää.
Se on... Eikä.
Tämä tarkoittaa: "Mitä haluat?"
- Mitä haluat? - Juuri niin.
- Mitä haluat? - Aivan.
Sauro saapui.
Nähdään pian.
- Toscanassako? - Viinitilalla.
- Grazie. - Niin. Ciao.
Mennään hotelliisi.
Siispä ciao Firenzelle.
Kun tutustuin kaupunkiin Emilianon kanssa, tajusin, miten ylpeitä italialaiset ovat -
historiasta ja kulttuurista.
Ne ovat osa heitä, kuten hän sanoi.
Lähden nyt etelään Val d'Orcian laaksoon,
jossa on kauniita maisemia,
keskiaikaisia linnoja, muinaisia kyliä -
ja ilahduttavan vähän ihmisjoukkoja.
Italian maaseutu on vailla vertaansa.
Aistin jo nyt Emilianon lupaaman hitaamman elämän.
Lähdemme ylämäkeen.
Kuka on takanamme?
Haluaako hän ohittaa?
On hänen onnenpäivänsä.
Hotellini on ilmeisesti jossain tämän kukkulan laella.
Minun on vain löydettävä se.
Perillä.
- Grazie. Prego. - Grazie mille.
Ihmettelen ja arvelen,
että hotelli on jossain päin kylää.
Ciao, Eugene.
Buongiorno.
- Tervetuloa, olen Giancarla. Mitä kuuluu? - Hyvää vain.
- Pääsit perille. - Aivan.
Matka tänne kesti noin kolme ja puoli viikkoa.
Giancarla on työskennellyt täällä 12 vuotta.
Mikä tämä on? Hotelliko?
Se kuuluu hotelliin.
Tämä on 1100-luvun pikku kylä,
joka on herätetty eloon.
Kylä elää. Täällä on yhä noin 11 asukasta.
- Onko täällä yhä asukkaita? - Kyllä.
Käy ilmi, etten löytänyt hotellia,
koska itse kylä on hotelli.
Kylässä asui aikoinaan maanviljelijöitä, jotka työskentelivät alhaalla pelloilla.
Nykyinen hotelli on toteutettu siten,
että se sulautuu saumattomasti alkuperäisiin rakennuksiin.
Halusin tuoda sinut tänne katsomaan Val d'Orcian laajaa laaksoa.
Täällä arkkitehtuuri ja maisema -
ovat eläneet synergiassa ja harmoniassa vuosisatoja.
Näettekö tämän?
Tämä on vaikuttavaa.
Tervetuloa sviittiisi.
Ei hullumpi.
Tämä on Monte Cetona -sviitti.
Se on hotellin suurimpia.
Pidän siitä.
Tämä on hyvin kaunis.
Pidän yksinkertaisuudesta ja historian läsnäolosta.
Pidän parruista ja puusta.
Pidän talonpoikaistyylistä.
Ja näkymästä.
Boutique-hotelli keskiaikaisessa kylässä kukkulan laella.
En ole nähnyt tällaista koskaan.
Tällainen paikka tekee matkailijasta vähemmän vastahakoisen.
Olen hyvin onnellinen, että olen täällä.
Pidän temposta ja hiljaisuudesta.
Elämä on täällä erilaista.
Se koskettaa kaikkia aisteja ja tuottaa rentouden tunteen.
Tuntuu vain, että haluaa hengähtää.
Olen matkalla aamiaiselle vanhan kyläkirkon viereiselle aukiolle.
Yö sujui mahtavasti.
En kuullut ääntäkään.
Jätin ikkunat auki, tunsin vienon tuulen ja nukuin kuin tukki.
Munakokkelia.
Lisään siihen kesätryffeliä.
En pane vastaan, jos munakokkeliin halutaan lisätä tryffeliä.
- Nauttikaa. - Kyllä.
Tämä tuntuu askeleelta kohti la dolce vitaa.
Onpa hyvää.
Sain kuulla,
että Toscanan viinitiloilla poimitaan parhaillaan rypäleitä,
ja tarjouduin avuksi.
Odotan vielä Emilianolta tietoa viinirypäleiden kypsymisestä,
ja minulla on hieman luppoaikaa.
Haluaisin jäädä oleilemaan hotelliin.
Tekisin sen mieluusti,
mutta jokin upeassa maaseudussa vetää minua puoleensa.
Lähden siis tutkimaan sitä.
Olette epäilemättä oivaltaneet, että pidän kovasti italialaisesta ruoasta.
Hotelli onkin sopinut tapaamisen paikallisen tuottajan kanssa.
Hän vastaa aamiaiseni parhaista antimista.
En ole metsästänyt tryffeleitä. En tiedä, millaista se on.
Olen metsästänyt hyviä silmälaseja -
mutten koe kuuluvani metsästäjien joukkoon.
En pidä keräilystäkään.
Buongiorno.
- Hei. - Buongiorno.
Federico.
- Federico. - Omistaja.
- Olen Tania. Hauska tavata. - Hauska tavata.
Kuka tämä pikku kaveri on?
- Tryffelinmetsästäjä. - Hertti sentään.
Zara.
- Zara, metsästetäänkö tryffeleitä? - Selvä.
- Sopiiko? - Tule.
Mennään.
Tania työskentelee Federicon kanssa tämän oliivi- ja viiniviljelmillä,
jotka ovat todella hyvässä paikassa.
Olemme hyvin tärkeällä alueella Toscanassa,
koska tuolla on metsää,
jossa ilmasto-olot ja maaperä ovat ihanteelliset tryffelille.
Voin siis varmaan pitää kaikki löytämäni tryffelit.
- Ehkäpä. - Niinkö? Puhutaan siitä.
Nyt mennään.
Tämä näyttää tryffelipaikalta.
En itse asiassa tiedä, miltä tryffelipaikan pitäisi näyttää.
Onneksi Zara tietää.
Niitä kasvaa puiden juurien välissä.
Vapautammeko pedon?
No niin.
Hyvä, Zara.
Tryffeliä.
Zara. Anna mennä. Olet töissä.
Zaralla on hajureseptoreita 50 kertaa enemmän kuin ihmisellä.
Se voi siis aistia tryffelin ainutlaatuisen hajun myös maan alta.
Mistä tiedämme, että se on löytänyt jotain?
Kun se löytää tryffelin,
se innostuu kovasti ja alkaa tonkia maata.
Zara.
Löysiköhän se jotain?
Zara!
- Kiitos. - Hyvä on.
Se löysi tryffelin!
Eikä.
- Kaiva. Mitä siellä on? - Missä tryffeli on?
- Hyvä! - Niinkö? Hyvänen aika!
Hyvä tyttö!
Haista tryffeliä. Siinä tuntee maan hajun.
- Aivan. - Niin.
Kuinka paljon tryffeli maksaa?
- Tämä on kuin kultaa. - Tämän hinta on vähintään 60 euroa.
Aika hyvä tuottosuhde 20 minuutin metsälenkille.
Onnistuimme. Löysimme tryffelin.
Ei etsitä enää. Löysimme tryffelin.
Älkää kertoko Tanialle,
mutta raastan tämän ehkä rigatonipastan päälle.
Ruoan on kuitenkin nyt odotettava,
koska minulla on vielä aikaa tutustua paikkoihin.
Suuntaan Sarteanoon.
Se on 700 vuotta vanha kaupunki hotellini kukkulan juurella.
Minulle kerrotaan, että ihana elämä on täällä oman yhteisön löytämistä.
Matka maaseudulle on aina jonkinlainen seikkailu,
joten toivon, että tästä pikku retkestä tulee jännittävä.
Paikalliset valmistelevat tärkeää vuotuista tapahtumaa,
Saraseenien turnajaisia.
Giancarla on järjestänyt minulle pääsyn kulissien taakse.
Hyvä!
- Aikamoista. - Tässä on Stefania.
- Esittelen hänet. - Stefania.
- Hei. Hauska tavata. - Hauska tavata.
Nämä ovat Saraseenien turnajaisten harjoitukset.
Rummut ja liput ovat lämmittelyä ennen päätapahtumaa,
turnajaisia, joissa kohtaavat -
Sarteanon viisi perinteistä aluetta -
eli contradaa.
Onko kullakin contradalla oma lippunsa?
On. Kullakin contradalla on kaksi rumpalia ja lipunheittäjää.
Montako kertaa harjoittelette?
- Useasti vuoden aikana. - Niinkö?
Koko vuoden ajan.
- Selvä. - Aivan.
Jos haluat, voit opetella heittämään lippua.
Kukapa ei unelmoisi heittävänsä lippua?
Selvä.
- Eli... - Niin.
Seuraa minua.
Teen näin.
Näin...
Ja...
Tämä on ehkä viimeinen heittoni.
Kukaan ei halua tätä hautakiveensä.
"Sai lipusta kalloonsa."
- Näin, ja... - Heitä.
Uskomatonta, mutta perinne on keskiaikainen.
Se kuului sotilasparaateihin.
Vielä yksi.
Nyt minä opettelen sitä.
- Näinkö? - Kyllä.
Tavallaan opettelen.
Kolme, ja...
Istukaa, olkaa hyvät.
Harjoitusten seuraavassa vaiheessa -
pysyttelen turvallisesti sivussa.
Perinne on keskiaikainen.
Turnajaisia alettiin järjestää noin 1300-luvulla.
- Niinkö? - Kyllä.
Selvä.
Avajaiskulkueen aloittavat -
rumpalit ja lipunheittäjät.
Mieleen tulee aika,
jolloin ratsastavat ritarit taistelivat rajusti.
Nykyisin vastustajaa kuvastaa kuitenkin pieni rengas.
Rengas on pieni.
Se on hyvin pieni, ja keihäs on 2,80 metriä pitkä.
Eli pitkä keihäs ja pieni rengas.
Tehtävä tuntuu mahdottomalta, kunnes...
- Hän on hyvä. - Niin on.
Bravo.
Jos olisin matkustanut entiseen tapaan,
en olisi nähnyt Toscanaa tällä tavalla.
Olen aina lopulta iloinen, että lähdin seikkailemaan -
ja kokemaan uusia asioita.
Se on palkitsevaa.
Olen huomannut, että ruoan lisäksi -
pidän kovasti myös yhteisöhengestä.
Molemmat ovat minulle yhtä tärkeitä kuin italialaisille.
Tunnelma on lämmin.
Täällä on ihana perhe- ja yhteisöhenki.
En oikeastaan tuntenut itseäni turistiksi tänään.
Tunsin olevani Toscanan kansalainen.
Oli hauskaa olla mukana.
Grazie.
Prego. Nauttikaa cappuccinosta.
Kaikin mokomin.
Tämä on oikea tapa aloittaa päivä.
Italia sopii omaan elämänrytmiini,
kuten lähes kaikki muutkin maat, joissa olen käynyt.
On viimeinen päiväni Italiassa.
Emiliano pyysi minut viinitilalle.
Toivottavasti aloitamme viininkorjuun.
Uskon, että osallistuminen -
ja viinirypäleiden kerääminen koriin on hauskaa.
Luonto kuitenkin määrää, milloin sato voidaan korjata.
Emiliano!
- Hei, Eugene! - Come stai?
- Matteo. Hauska tavata. - Matteo.
Miten te tutustuitte?
Tapasimme 22 vuotta sitten alakoulussa -
ja kasvoimme yhdessä kuin veljet.
Italia on yksi maailman suurimmista viinintuottajamaista.
Kun rypäleet ovat kypsiä, perinteeseen kuuluu,
että koko yhteisö osallistuu la vendemmiaan eli viininkorjuuseen.
Tähän aikaan vuodesta puhelin soi, ja soittaja on nonno -
eli isoisä.
Hän kysyy viikonloppusuunnitelmista -
ja kutsuu mukaansa viininkorjuuseen.
- Viihdyt varmasti. - Selvä.
- Pidät tästä. - Hienoa.
- Mennäänkö? - Mennään.
Selvä.
- Buongiorno. - Hei.
- Mikä nimesi on? - Enea.
- Olen paikan päällikkö. - Eugene.
- Hauska tavata. - Samoin.
- Lähdemmekö viljelmille? - Kyllä.
Katsomme, mikä alue on valmis sadonkorjuuseen.
Miksi osa viljelmistä on valmis ja osa ei?
Punaisia rypäleitä on neljää lajia,
ja ne kypsyvät eri aikoihin.
Täällä kasvaa Merlot'ta.
Kokeilemme tätä.
Kokeilemme tätä ensin. Mitä tunnet?
Rypäleen maun.
Selvä. Maku on täyteläisempi.
Se myös tuntuu enemmän kielen takaosassa.
Tämä on merkki siitä, että Merlot-alue on valmis.
Miten nopeasti rypäleet on poimittava?
Kun ne ovat sopivan kypsiä, on toimittava hyvin nopeasti.
Jos odotamme yhden päivän,
on liian myöhäistä.
- Yhden päivänkö? - Niin.
Päivänkin odotus on liikaa.
Entä jos nukkuu pitkään -
- eikä herää ajoissa? - Aivan.
- Olen jo nyt malttamaton. - Ei ole...
Sinä vitkastelet.
Ala toimia.
Rypäleet ovat kypsiä.
Mennään.
Emiliano, Matteo ja minä poimimme kukin omasta köynnösrivistämme.
- Näen sen. Ja tämänkin. - Tämä on helpompi.
Hienoa.
Hyvin helppoa tähän mennessä.
Tässä on pieni terttu.
- Poimittu. - Selvä.
Alan oppia tämän.
Miten sujuu?
Ehdottaisin, että palkkaatte hyvin lyhyitä ihmisiä.
Hyvä huomio.
Tässä nimittäin kipeytyy selkä.
Katsokaa. Minä etenen.
Jos ette pysy vauhdissa...
- He ovat liian hitaita. - Niin ovat.
Jos viinitarha olisi minun, he saisivat lähteä.
Antaisit potkut.
He tekivät tätä lapsena.
Olenko oikeassa?
Huomaan, että he varmaan vain vetelehtivät -
tehdessään tätä lapsena ja toimivat nyt samoin.
Pärjäätte tässä juuri nyt naurettavan huonosti.
Kuulostanko nonnalta?
Ikävä kyllä olen sellainen.
Tämäkin kuuluu vendemmiaan.
Nautimme ihmisten seurasta.
Perheen ja ystävien.
Tämäkin on hienoa.
- Kuten pitääkin. - Aivan.
- Tämä on minusta... - Niin.
...aivan mahtavaa.
Kuinka moni turisti saa tilaisuuden osallistua tähän?
Tunnetko yhteyden rypäleisiin ja maahan?
Juuri nyt pikemminkin kiropraktikkooni.
Eugene ja kaverit. Tulkaa.
- Mennään. - Hyvä. Kiitos, Matteo.
Eipä kestä.
- Laatu on hyvää. - Hyvää työtä.
Ne ovat käyttökelpoisia.
Lastaamme ne maasturin lavalle.
Rypäleemme viedään viinitilalle,
jossa ne lisätään muiden poimittujen rypäleiden sekaan.
Rypäleet murskataan ja käytetään, ja viini saa kypsyä lopuksi tynnyreissä.
Saan siis hyvän tekosyyn palata tänne hakemaan oman pulloni.
Jos tekosyy edes on tarpeen.
Keittiössä saamme palkan hyvästä työstä lounaan muodossa.
Pidämme juhlat. Ansaitsemme tämän.
Saamme uskomattoman hyvää italialaista ruokaa.
Selvä.
Minä puhun italialaisesta ruoasta, he vain ruoasta.
On ilo sanoa, että osallistuin vaatimattomalla panoksellani.
Kaivoin nämä tryffelit maasta.
Söpön pikku koiran avulla.
Kuka on tämä nuori nainen, joka valmisti pastan?
Patrizia. Hän tekee meille joka päivä...
- Niinkö? - ...lounasta.
Emiliano, osaat tämän erittäin hyvin.
- Osaat tämän. - Kiitos. Minulla on tekniikkani.
Työskentelitkö lapsena myös tarjoilijana?
En koskaan. Opin tämän kai äidiltäni.
Selvä.
Tiesin pitäväni kovasti Italiasta, mutta ennen matkaa -
en osannut sanoa, mistä se johtuu.
Ymmärrän sen nyt.
Katsokaa tätä. Italia on mielestäni tällainen.
Elämäntapa.
Yhteisö.
Ruoka.
Viini.
Se on kuitenkin enemmänkin.
Se on kaikesta nauttimista rauhassa.
Tätä voi arvostaa, koska elämänrytmi on hitaampi.
Patrizia, delizioso.
- Malja sinulle. - Salute.
Salute.
Tämä on mielestäni la dolce vita eli ihana elämä.
Se sisältää paljon asioita,
joita minä arvostan elämässä.
Siispä arrivederci, Italia.
Odotan seuraavalta kohteelta paljon.
Seuraavaksi.
Ensimmäistä kertaa Kreikassa.
Tämä on huvilasi.
Tämä on kaunis.
Tämä on hyvä.
Ajattelen jo filosofisesti.
Olen löytänyt uuden kutsumuksen.
Bravo!
Mustekala!
Ei, kiitos.
En voi syödä mustekalaa. Tiedän, miltä se näyttää.
Bravo, Eugene!
Tekstitys: Liisa Sippola