Räägitakse, et reisimine on elu.
Võimalik, kui päev lennujaamas seda elu teist enne välja ei ime.
Kuhu veel kästakse kaks tundi varem kohale tulla
ja pääsed ikka napilt sellest,
et kaks tundi hiljaks jääda?
Siiski usun, et mu mullused rännakud mõjusid mulle hästi.
Paistab, et need avardasid mu silmaringi.
Mingil määral.
Nüüd võtan ette miskit, mida peaks vist iga endast lugupidav rändaja tegema.
Ma võtan ette Euroopa.
Hüva. Kus me täpsemalt oleme?
Võtan ette terve maailmajao...
selle tipust põhjani välja.
Kaldun kõrvale sissetallatud radadest, et avastada tõelisi varjatud pärle...
Näete seda?
...ja anda voli tärkavale seiklushimule.
Vaadake mind. Ei hoia kätega.
Nad on siinsamas. Mis see on? Vöör?
Ma harin oma maitsemeelt...
See oli nii hea.
Viinamarjad on valmis.
...ja üritan elada nagu kohalik.
Tere tulemast minu külla.
See on sõge.
Päästsin just su elu. Pea mind meeles.
Pakin oma hirmud pagasisse...
Siit nad tulevad.
Iial ei tea, kuidas organism ääretu hirmu ajal käitub.
Ma pole midagi sellist lapsest saati teinud.
...ja lausun peagi kolm sõna,
mida ma pole iial lausunud.
Olen õhkutõusuks valmis.
EUROOPA
Mu Euroopa odüsseia jätkub
ja leian end riigist, mis on andnud maailmale filosoofia,
demokraatia, olümpiamängud ja oliivid.
Kõik need on olulised asjad.
Aga vaid üks neist sobib hästi martiinisse.
KREEKA
Kui Ameerika on maailmaperes mürgeldav teismeline,
siis Kreeka on arukas vanaisa.
Vanaisa, kes kipub pärastlõuna päikese käes tukkuma vajuma.
Olen rabaval 5000 elanikuga Milose saarel
ja mõtisklen, kas võin siin pisisaarel õppida elu kohta midagi,
mis aitab mul suurt pilti paremini mõista.
Naljakas, ma alles jõudsin siia ja juba filosofeerin.
Olen reisinud üle Vahemere Itaaliast Kreekasse
ja vahetanud rohelised Toscana kõrgendikud millegi palju kaljusema vastu.
Kreekas on tervelt 6000 saart, umbkaudu.
Ja see on üks maailma päikesepaistelisemaid kohti,
kus päike paistab 300 päeva aastas.
Siin Egeuse mere ääres
paistab päike eriti eredalt sellele kaunile sadamale.
Nii et suundun oma hotelli varju otsima.
- Tere, hr Levy. - Tere.
- Tere tulemast Milosele. - Kutsu mind Eugene'iks.
- Mu nimi on Andreas. - Andreas.
Olen sinu sohver. Viin su hotelli.
- Aitäh. - Palun.
Oled siin esimest korda?
Esimest korda Kreekas. Kas pole imetlusväärne?
Minu kujutluses iseloomustavad Kreekat
sügavsinine taevas ja lumivalged hooned.
Täpselt nagu filmis „Mamma Mia“.
Mulle on räägitud selle riigi ilust.
Kahjuks pole mulle räägitud nendest kaljudest.
Ära liiga lähedale mine, Andreas.
- Ma ei tee seda. - Jah, püsi ohutus kauguses.
Liibu seina vastu, nagu öeldakse.
- Liibu seina vastu. - Jah.
Torontos pole selliseid teid.
Teada-tuntud linnavurlena otsustasin külastada Milost,
kuna see on üks väiksemaid ja traditsioonilisemaid saari.
Ja mind huvitab, mida siin elamine inimeselt nõuab.
Jaa. Nii on hea.
Enne kui saan kohalike elu mekkida,
poputan end viietärnihotellis Milos Cove.
Ja kuna see on minu sari,
siis ilmselt ei üllata ma teid sõnadega, et see on üsna hea koht, kust alustada.
Hindadega alates 400 dollarist öö eest
on see väga erinev kalurihüttidest, mille poolest saar tuntud on.
Tere, hr Levy. Kuidas läheb? Tere tulemast Milos Cove'i.
Tere tulemast Milosele.
Yannis ja ta poeg Andreas on algselt Ateenast,
kuid nad armusid sellesse saarde ja unistasid siia hotelli ehitada.
See on kaunis.
See siin on me lemmiknurgake.
See on vaimustav.
Siin oli rand, kui siin puhkusel käisime. Ma olin siis veel laps.
Käisime siin oma perega. Ja veetsime oma suve siin.
See koht on olnud selle isa ja poja duo kireprojekt.
Nad kulutasid oma visiooni teostamisele seitse aastat.
Kuidas teie koostöö kulgeb?
Kas hästi? Kenasti ja sujuvalt?
Kindla peale. Enamiku ajast naudin seda.
Hüva.
Teil on oma hetki?
- Jah. - Hüva, lahkarvamusi.
Mis iganes juhtub, on tema mu isa ja mina tema poeg.
Hotell on meie jaoks perekond.
Pean silmas, et meie külalised ja inimesed, kes meiega töötavad,
kuuluvad me perekonda.
See on suur perekond.
Tean mõndagi pereliikmetega töötamise kohta,
nii et ma imetlen seda, mida nad siin saavutanud on.
Niisiis, see on su villa.
Palun astu edasi.
See on järgmised paar päeva sinu kodu.
- Yannis, see meeldib mulle. - Meeldib?
- Meeldib. - Rõõm kuulda.
Siin on sul kõik olemas.
Võid tellida erakoka,
nautida spaaprotseduure.
Sa ei pea siit kohast lahkuma.
Võid siia igaveseks jääda.
Millist elu saarel elatakse?
Kõik tunnevad kõiki.
Nii et kui tahad midagi saladuses hoida,
siis see, mis Miloses juhtub, ei jää Milosesse.
Niisiis, Eugene, lasen sul oma villat ja Milost nautida.
Aitäh, Yannis.
Mulle pole vaja kaks korda öelda.
Sest see siin on minu jaoks paradiis.
- Jah. Tere. - Tere, hr Levy.
Hotelli peakokk Yanni
astus läbi ja tõi mulle maiuspala.
See on miski minult ja mu tiimilt.
See on kohalik kaheksajalg ja meie küpsetatud sai, bruschetta.
Kohalik kaheksajalg?
Ja kõik läks ennist nii hästi.
Seda kohtab Kreekas kogu aeg,
eriti sellel saarel.
Teate, „ei iial“ on resoluutne väljend ja võin ausalt seda kasutada.
Sest usun, et ma ei söö iial kaheksajalga.
Lihtsalt... Ma ei suuda.
Ma tean, millised nad välja näevad, mõistate?
Seda ei juhtu.
Kui tahad kuskil kohalikku elu tundma õppida,
pead kohalikku baari külastama.
Nii et lähen Yannisega dringile.
- Tere. Tere tulemast. Kuidas läheb? - Leidsin koha üles.
Jah, palun võta istet.
Phatses on üks vähestest tavernidest siin saarel.
Kui tööpäev on läbi, tulevad paljud saarlased siia lõõgastuma.
See on koht, kus me lõbutseme.
Me kuulame muusikat, joome ja veedame toredalt aega.
- Oled juba alustanud. - Jah, võtsin väikse napsu.
Kas soovid oúzo't?
Oúzo on traditsiooniline...
- Oúzo? - ...Kreeka kange naps.
- Kas soovid seda? Hästi. - Anname tuld. Võtame Oúzo't.
Puhuvad uued tuuled.
- Jah. - Ma ei räägi maailmaasjadest.
- See on tuuline saar. - Jah.
Tegelikult on siin aastas umbes kümme tuulist päeva.
Ülejäänud aja on vaiksem.
- Tere. Olge lahked. - Jah. Tere.
Väike oúzo.
- Aitäh. - Oúzo.
- Kõik koos. - Koos, muidugi.
- Jaa. - Terviseks.
- Terviseks.
Teeme ära.
- Appi! - Hea?
Tegelikult on.
See on nagu Prantsusmaal mekitud pastis, aga teistsugune.
Teistsuguse all pean silmas, et kangem.
Tajun juba siinset muretut õhkkonda.
Kõigil inimestel on naeratus näol.
Kreeka keeles on võlusõna kefi.
Ma ei oska seda inglise keelde tõlkida.
See tähendab elurõõmu.
- Unusta oma mured. - Jah.
Mis iganes juhtub,
pead oma tunded rõõmutundeks muutma.
Inimestel on palju probleeme.
Aga kui nad siia tulevad,
kui nad tulevad muusikaga tavernisse, unustavad nad kõik.
Pead pingeid maandama.
Mõistan, kuidas kaks oúzo't sinus kefi tekitavad,
ent kui see ei toimi, on olemas varuplaan.
Lõhu lihtsalt paar taldrikut?
Nii!
Jaa!
Lase käia!
Eugene. Väga hea. Braavo.
Väidetavalt sai taldrikute purustamise tava alguse Vana-Kreekast,
et kurje hingi peletada ja rõõmu tuua.
Kaks pitsi oúzo't ja andke mulle midagi visata.
Oleksin peaaegu Yannise maha visanud.
Kefi on arusaadav filosoofia.
Saad sõpradega kokku, lõõgastud, lased end lõdvaks
ja levitad rõõmu ning armastust.
Tore õhtu. Sain Kreeka vaimu tunda.
Tänu eilsele oúzo'le magasin nagu beebi.
Nüüd olen valmis avastama, kas suudan saarlase kombel elada,
ja suundun linna peale.
Mäe otsa ehitatud Plaka on Milose pealinn
ja kodu ligikaudu 800 inimesele.
Ma kohtun Eleniga, kes on ekspert kõiges, mis Kreekasse puutub.
Ta näitab mulle seda kaunist kohakest...
kui ma ta leida suudan.
Ausalt öeldes tundub see kahtlane, kuna kõikjal on kitsad vahekäigud.
Ta oleks võinud täpsemalt kirjeldada.
Loodan, et see on õige tee.
See on paras õnnemäng.
- Eugene. - Eleni.
Jaa! Tubli töö. Leidsid mu üles.
On alles paik, kus sind leida.
Tuul vaibus veidi, kui nurga tagant välja ilmusid.
Mul on selline mõju.
Eleni kasvas Kreekas kreeklasest isa ja inglasest emaga.
See selgitab, miks ta kuninga inglise keelt minust paremini räägib.
Kõik arvavad, et Kreeka värvid on sinine ja valge,
jah, nagu Kreeka lipul.
Aga meil oli 1938. aastal Kreeka saartel koolerapuhang.
Tolleaegne Kreeka diktaator Ioannis Metaxas
käskis kõigil siin majad lubjapiimaga üle värvida,
kuna selle sees on lubi.
- Ja lubi on tugev desinfektant. - Desinfektant.
Nad peaks seda lugu brošüürides muutma. Eks ole?
See ei müü nii hästi...
- Ei müü jah. - ...kui Kreeka lipu värvid.
Ei, mõistan.
Iroonilisel kombel on sinine värv nii levinud vaid seetõttu,
et see oli kõige odavam värv.
- Jällegi, tuleb... - Tuleb lugu muuta.
- Lugu tuleb muuta. - Narratiivi muuta.
See võib praegu olla rahulik ja kaunis paik,
ent sellele eelnes sajandeid kannatusi.
Ma pole näinud käänulisemaid tänavaid
- kui selles väikelinnas. - Selleks on hea põhjus.
Nad tegid meelega nii, et tänavad oleks käänulised.
See on peaaegu nagu labürint.
Nad taotlesid seda,
et võõrad inimesed eksiksid kergemini ära.
Tead põhjust?
Ei, ma ei tea, miks see hea on, aga jätka.
Milosel oli varasest ajast peale probleeme piraatidega.
Ja seetõttu ongi see sedasi ehitatud.
Mõte oli selles, et nad eksivad ära ja see annab saarlastele aega
leida viis nendega tegelemiseks või põgenemiseks.
Hüva, piraadid. Nüüd juba räägime.
Kreekas on leitud ka teisi ainulaadseid viise,
kuidas tegeleda nende heaolu ähvardavate ohtudega.
Näiteks kuri silm.
Sest vahel ei paku taldrikute purustamine piisavat kaitset.
Sa pole kurjast silmast kuulnud?
Olen väljendit kuulnud... Ja seal on see kübaral.
See on sel kübaral, seda näeb ehetel.
See on siin kõikjal.
Mõte on selles, et kui keegi on su peale kade,
kui keegi on armukade, kaetab ta sind kurja silmaga.
Kui sa sellist asja ei kanna, jääd sa väga haigeks.
Sul tekib peavalu, mis ei lähe üle.
Tunned väsimust ja roidumust.
Kõik ei kanna kurja silma. Kui sa teed sellele isikule komplimendi
või tead, et tal läheb kõik hästi,
ja tahad teda teiste kurja silma eest kaitsta...
- Jah. - ...siis sülitad ta peale.
- Ja ma ei tee nalja. - Pead ta peale sülitama?
Pead sülitama. Kui tahan sulle komplimenti teha:
„Eugene, mulle väga meeldib sinu tänane särk.
Näed väga võluv välja.“ Peaksin siis
kolm korda sülitama, et Püha Kolmainsus aitaks.
Kui tahad seda poodi kiita ja öelda: „Kõik siin on imeline...“
Ma ei taha proua peale sülitada.
- Ta oleks tänulik. - Miks ma proua peale sülitaks?
- Oleksin tänulik. - Näed?
Hästi.
Teil on väga tore pood...
- Nüüd peate... - ...siin.
- Väga hea. Braavo. - Suurepärane.
Hüva. Tom, teed kaamera taga head tööd.
Ära valesti aru saa.
Eleni on võrratu.
Ta teab selle saare kohta kõike.
Teab linna kohta kõike.
Kas tean oma riigi kohta sama palju, kui ta Kreeka kohta teab?
Ei.
Tajun sellel saarel suhtumist, et kõik on võimalik.
Minu suhtumine on pigem selline, et võin proovi teha.
Ja ma proovin nüüd miskit, millel on saare elus tähtis roll.
Peakokk Yanni viib mind hotelli restorani jaoks värsket kala hankima.
Kuid ta pole minu esitust Šotimaal näinud.
Kas sa sündisid Milosel?
Ei.
Olen tegelikult Põhja-Kreekast.
Mu sõber pakkus mulle saarel tööd
ja ma armusin sellesse.
See on kaunis ja imeline.
Mulle meeldib, et keegi siin ei kiirusta ega tunne stressi.
Nad lasevad elul lihtsalt lahti rulluda.
Ma pole kindel,
et ma saaksin väikeses kogukonnas elades hästi hakkama.
Välja arvatud siis, kui seal oleks hea golfirada.
See oleks...
See võiks mu arvamust muuta.
Usutavasti pole saarel golfirada,
nii et vajan uut hobi, mis siinse eluga paremini sobib.
Kalapüük on olnud tuhandeid aastaid saartele eluliselt tähtis
ja 95% paatidest kuulub väikekaluritele.
Kohtume kapten Andreasega.
Ta sündis ja kasvas Milosel ja pärineb pika ajalooga kalurite suguvõsast.
Võib öelda, et kalurite liinist.
Näen, et Andreasel on kaluririided seljas. Kas on nii?
Kas vajame ka neid?
- Või pole vaja? - Võid need saada.
Võid need saada, et olla kaitstud.
- Nii on hea? - Suurepärane.
Sobib suurepäraselt.
Näed välja nagu tõeline kalur.
Näen välja nagu tõeline miski.
Kuigi ma ei sündinud kalurite perekonda nagu me kapten,
hakkan mõistma, millega elu avamerel tõmbab.
Kui päike paistab, muutub vesi nii siniseks.
See on imekaunis. Värvid ja puha.
Ma ei käinud lapsena kalal.
Mu isa ei käinud kalal. Mitte keegi ei käinud.
Kui tahad kuskil võrguga kala püüda, tuleks seda siin teha.
Ta ütles, et oleme kohal.
Meie poi on seal.
Andreas pani võrgud sisse eelmisel õhtul,
kui mina oúzo't jõin ja taldrikuid lõhkusin.
Ta õppis kõik oma oskused isalt.
Ta alustas varakult, kui oli umbes kümneaastane.
Ta isa käis nooruses vanaisaga kalal.
Nii et neil on pikk ajalugu.
Andreas, kas tahad, et ka sinu pojast kalur saaks?
See oli kindel ei.
Egeuse meres on vähem kala kui vanasti.
Nii et see töö on raskem ja vähem tasuv kui varem.
- Kaheksajalg. - See on kaheksajalg.
Kaheksajalg!
Sul on õnnepäev.
Jaa, elan veel.
- Vaata aga. - See on väike.
- Jah, ei. - Kas... Ei?
Ei.
- Pole probleemi. - Ei.
- Ei, kõik on hästi. - See läheb merre tagasi.
- Jah. - Me ei võta seda.
- Ta läheb merre. - Päris väike.
- Hüva. - Mine. Nägemist.
Nägemist.
See jääb talle meelde.
Mulle samuti. Ta vist kaetas mind kurja silmaga.
- Tahad proovida? - Tõmban selle sisse?
- Vaatame. - Hoia tasakaalu.
See tuleb hästi aeglaselt.
Hästi. Tubli töö.
See on papagoikala.
- Papagoikala. - Papagoikala, just.
Papagoikala. Pirakas.
- Suur papagoikala. - Papagoikala.
Isane papagoikala. See on me tänane lõunasöök. Korras.
Papagoikala on kaheksajalast pisut lihtsam püüda
ja see on saarel levinud roog.
Mul on sinust kahju. Päriselt.
Vaata... Ta ütleb: „Aita mind.“
„Kas saad mind kuidagi aidata?“ Võibolla saan.
- Laseme selle tagasi. - Tahad ta vabaks lasta?
Me võime... Ei.
Võid proovida.
- Pole probleemi. - Võime proovida.
Hüva. Teeme ära.
- Lase käia. - Lase käia, väikemees. Vaadake.
- Viska ta tagasi merre. - Päästsin just su elu.
Pea mind meeles, eks?
Vaata mõnd mu filmi.
Tehtud.
Mu töö on tehtud.
Olen andnud endast kõik, et teid aidata.
Ma ei usu, et inimesed on siin sedasi tuhandeid aastaid ellu jäänud,
et kala tagasi merre viskavad.
Kalapüük siin saarel pole enam selline,
nagu see 100-200 aastat tagasi oli.
See on üks põhjuseid, miks Andreas oma pojale seda elukutset ei soovi.
Võib vist öelda,
et ma pole loodud selleks osaks saare elust,
nii et leppisin Yanniga kokku, et võtame maismaal ühe õlle.
Mandrakia on saare üks kõige maalilisemaid kalurikülasid.
Siin näeb paadikuure ehk syrmata'sid, mida kalurid kasutavad
oma hinnatud aluste hoiustamiseks ja hooldamiseks.
- Yamas. - Just nimelt.
Kas su suguvõsa tegutses samas valdkonnas?
Toitlustuses?
Mu suguvõsal oli kunagi oma tavern, kui ma olin nelja-aastane.
Veetsin oma elu esimesed aastad köögis,
tavernis ja klientide keskel laudade vahel.
Jah?
Küllap suunas see mind selleni, et olen nüüd kokk.
Ja mida arvab su isa sellest, millega praegu tegeled?
Tal on hea meel, et selles valdkonnas töötan.
Aga sinu suguvõsa?
- Kas sa tegeled nii-öelda pereäriga? - Ei.
Kui oma kodulinnas üles kasvasin,
ei hakanud keegi näitlemisega tegelema.
Mu isa pidi kooli pooleli jätma
noores eas, kui oli veel teismeline.
- Ta läks tööle, et perekonda aidata. - Perekonda aidata.
Kõige olulisem oli haridus.
Ja mida mina tegin? Ma ei võtnud haridust eriti tõsiselt.
Nii et olin mingis mõttes perekonna must lammas.
- Mäletad kaluri sõnu? - Jah. Ta ei tahtnud, et ta poeg...
- Jah. Just. - ...kaluriks hakkaks.
Mu vanemad ei tahtnud vist, et näitlejaks hakkan.
Kuidas suhtud sellesse, et su lapsed sama ametit peavad?
Polnud lihtne sellega kohe leppida,
- kuna see on üks karmimaid ameteid... - Jah.
...millega elatist teenida.
Aga neil mõlemal läheb hästi.
- Ma olen mõlema üle uhke. - Selle terviseks.
Jah.
Pärast veel üht kosutavat ööd - küllap oli abiks Hypnos,
Kreeka unejumal - olen valmis saart edasi avastama.
Mind on kutsutud pühaku päeva festivalile.
See on religioosne püha, millel on tähtis roll kõigis peredes.
Aga ma ei saa tühjade kätega minna.
Läheme saarele, millest Yanni eile õhtul rääkis.
Sellel saarel valmistatakse suurepärast juustu,
kuna seal on palju kitsi.
Mõtlesin, et toon festivalile veidi juustu või äkki hoopis kitse.
Mu kreeka keel pole vist nii hea, et kohalikule praamile jõuda,
kuid õnneks tuleb Eleni minuga kaasa.
Eleni!
Suundume järjekordsele seiklusele.
Täna on täiuslik päev saarte vahel reisimiseks.
- Mida kostad? - Teeme ära.
- Kas see ongi praam? - Ei, sõidame veidi suurema alusega.
Kreeka saarte vahel reisimine sai hoo sisse 1960-ndatel, kui elunautijaid,
hipisid ja säästuturiste hakkasid tõmbama saarte hedonistlikud rõõmud.
Need praamid ei sõida, kui liiga tuuline on.
Ent täna on reisida ohutu. Vähemalt arvan, et on.
Hüva. Sinu pilet.
Minu pilet.
Kas tahad ees istuda ja vaadet nautida?
Kuidas su reis Euroopas siiani läinud on?
Igas kohas on erinev seiklus.
Kui armastad sääski,
- meeldib sulle juunis Rootsis. - Või nii?
Šotimaa oli päris äge.
Mu juured ulatuvad Šotimaale.
See on põnev.
Saint-Tropez on päris kaunis.
Ja see on Euroopa, tead?
Mulle meeldib Euroopa teistsuguse kultuuri ja ajaloo pärast. Siin on Kreeka...
See on tuhandeid ja tuhandeid... 7000-8000 aastat vana.
Teame, et Milosele tulid inimesed
vähemalt 11 000 aastat tagasi.
Võimas on mõelda, et 11 000 aastat tagasi võeti juba selliseid retki ette.
Ja nüüd läbisin samasuguse teekonna kõigest 30 minutiga.
Kimolos on isegi Milosest väiksem ja siin elab 900 inimest.
Sinna pääseb vaid paadiga, nii et see on välismaailmast üsna puutumata.
Me kohtume Antonisega, kes on kolmanda põlve kitsekasvataja...
Oh sa.
...kes teeb 15 erinevat sorti kitsejuustu ja kasvatab 500 kitse.
Tunnen, et olen vähemuses.
Ta on sõbralik kutt.
Ta närib mu sõrme.
Mis maitse on?
Ära mu pükse söö!
Ei. Ei söö särki.
- Nad söövad kõike. - Sest neil on söögiaeg.
Jah, aga mul on vaid üks särk.
Kitsekasvatusel on saarel endiselt tähtis roll,
nii et Antonis tahab mulle üht-teist õpetada.
Antonis küsib, kas tahaksid aidata tal üht loomadest lüpsta.
Ikka. Kuule, kõigeks on esimene kord.
Kas lüpsame kõiki?
Heldeke.
Antonis müüb hinnatud Kreeka juustu manoura't.
Selle tegemiseks vajab ta kitsepiima ja seda suures koguses.
Pigistad ülevalt
ja tood siis sõrmed üksteise järel alla.
Ära muretse, ta on heades kätes.
Nali.
Hüva, jaa!
Hakkan vist pihta saama.
Antonis ütleb, et otsib tikutulega töölisi, nii et ta...
Sulle pakuti just tööd.
Millal tööd alustan?
Eilsest.
Eilsest?
Leidsin vist endale uue töökoha.
Kitsekarjatamine. Heldeke, see on karm amet.
Minu kitse lüpsmise tehnika on selline, et haaran
ja siis toon sõrmed alla.
Alla.
Ja siis pritsib kenasti.
Eks ole? Tuleb välja.
Läki. Võtan selle kaasa.
Eks ole?
Ta ütles, et võid seda kohvi sisse panna.
Hüva, see oli hea nali.
Kitsede lüpsmine läks hästi
ja tulime Antonise perepoodi,
et pühaku päeva festivalile manoura't osta.
See on nende juustupood.
Vaata fotot.
See on vanaisa, kes õpetas Antonisele...
- See on vanaisa. - ...kõike, mida ta oskab.
SAMPLO FARM LIHUNIKUPOOD
Ja see on ta isa.
Kolm põlvkonda.
Sul polnud vaja öelda,
sest ma näen...
Nägu.
Siinsamas.
Kas su poeg on olnud sinu arvates tubli?
Ta ütles, et on õnnelik,
sest poeg laiendas äri, kuna see meeldis talle.
Pean Antonisest lugu.
Pereärisid pärandatakse põlvest põlve.
KITSEPIIMAKOOR
See on ühine joon.
Aitäh, Antonis.
Jah. Rõõm oli tutvuda. Õnn kaasa.
Seda tuleb vist Euroopas rohkem ette kui Põhja-Ameerikas.
See on tore, kui lapsed saavad oma isadega töötada.
Tegin seda oma pojaga.
See on väga rahuldust pakkuv kogemus.
Hankinud parimat juustu, mida raha eest osta saab,
hakkan valmistuma oma viimaseks õhtuks sel saarel.
Pühaku päeva festival toimub Lõuna-Milosel Püha risti kirikus.
Mind on kutsutud püha Helena pühale,
mida iga aasta Kreeka õigeusu kirikus tähistatakse.
Selle juurde käib palvetamine, küünlad ja suur pidu.
Enam kohalikumaks minna ei saa.
Kõik tunnevad kõiki.
- Meil on sulle kingitus. - Mulle?
Jah.
See on saare süda ja hing.
Kaheksajalg?
Sa oled saarel.
See on su viimane õhtu
ja kultuuri on võimalik ka toidu kaudu mõista.
Näeb välja nagu hot dog.
Ma pole kindel, et kaheksajala söömine
aitab mul jõuda kefi'ni, mida Yannis kirjeldas,
ent kui oled juba Kreekas...
- Ta endiselt... - Hea.
Jaa.
- Väga hea. - Mõnus.
Tahan sulle kedagi tutvustada.
- Eugene. Püha isa... - Ütle püha isale tere.
- Kuidas läheb? - Rõõm tutvuda.
Mul läheb hästi, aitäh.
Nüüd tunnen tõesti, et kohalikud on mu omaks võtnud.
- Kas sulle meeldib Milos? Ei. - Jumaldan Milost.
Tore, kui preestril on huumorimeelt.
See on kena kirik.
Kas tahad sisse vaadata?
Jah.
Hüva. Lähme koos.
Ta ütles, et see on sulle spirituaalne kogemus.
Munk.
- Hüva. - Nagu mungale.
Tule minuga. Heidame pilgu peale.
Kui sisse lähed, võtad küünla, süütad selle põlema
ja mõte on selles, et suits tähistab sinu palveid taeva poole minemas.
Jah?
Kolm küünalt minu pere jaoks.
Isegi kui sa pole tingimata usklik,
on sellise koha külastamises midagi spirituaalset.
Küünla abil saadetud sõnum toimib kõigiga.
- Kas pole? - Täpselt.
Veetsin festivalil meeldiva õhtu.
Usun kefi filosoofiasse ja seda oli täna tunda.
Sõbrad ja pered tulevad kokku. See on nagu armastuse festival.
Milos tähendab minu jaoks naabritest hoolimist, abikäe ulatamist,
ametit, mida su suguvõsa on mitu põlve pidanud
ja isalt pojale pärandanud.
Mulle on üsna selge, et kreeklastele on pere kõige südames
ja see mängib suurt rolli selles, et elu saarel võimalik oleks.
Perekond hoiab sind oma parimal moel õigel teel
ja aitab sul ümbritsevas maailmas toime tulla.
Tulin Kreekasse, et minevikku vaadata,
ent tegelikult tuletas Milos mulle meelde,
et tuleb hinnata seda, mis meil praegu meie lähedastega on.
Braavo!
Järgmises osas...
See on minu viimane Euroopa sihtkoht.
Hispaania.
Tantsime flamenkot.
- Kuninglik sviit. - Käib küll.
See on sõna otseses mõttes aasta tähtsaim päev.
See on sõge.
See rada?
Kui kuulen kriuksatust, naasen.
Edasi!
See oli vahva.
Tõlkinud Vova Kljain