Sanotaan, että matkustaminen on tosielämää.
Ehkäpä, ellei päivä lentokentällä vie ensin kaikkia voimia.
Minne muualle nimittäin saavutaan kaksi tuntia etuajassa,
jotta oltaisiin lopulta -
vaarassa myöhästyä?
Uskon kuitenkin viime vuoden matkojen tehneen minulle hyvää.
Ne tuntuivat avartavan näkemystäni.
Ainakin jonkin verran.
Seuraava kokemus on ilmeisesti ehdoton -
kaikille kunnon matkailijoille.
Lähden Eurooppaan.
Missä oikein olemme?
Lähden tutkimaan mannerta -
ja etenen aivan ylhäältä kauas alas saakka.
Jätän tunnetut reitit löytääkseni salaisia aarteita...
Näettekö tämän?
...ja kokeakseni orastavan seikkailuhengen.
Katsokaa. Ilman käsiä.
Ne ovat tässä. Onko tämä keula?
Koulutan makunystyröitäni.
Olipa hyvää.
Rypäleet ovat kypsiä.
Yritän elää kuin paikalliset.
Tervetuloa kylääni.
Tämä on mieletöntä.
Pelastin juuri henkesi. Muista minut.
Unohdan kaikki huolet.
He ovat tulossa.
Koskaan ei tiedä, miten keho reagoi äärimmäiseen kauhuun.
En ole tehnyt tällaista lapsuuteni jälkeen.
Ja lausun pian kolme sanaa,
joita en ole lausunut ennen.
Olen valmis lähtöön.
Seikkailuni Euroopassa jatkuu.
Saavuin maahan, joka on suonut maailmalle filosofian,
demokratian, olympialaiset ja oliivit.
Ne ovat kaikki tärkeitä,
mutta vain yksi niistä kruunaa dry martinin.
KREIKKA
Jos Amerikka on vallaton teini maailman suuressa perheessä,
Kreikka on viisas vanha isoisä,
joskin sellainen, joka nuokkuu iltapäivän auringossa.
Olen upean kauniilla Miloksen saarella, jolla on vain 5 000 asukasta.
Mietin, voinko oppia pikku saaren elämästä jotain,
mikä auttaa ymmärtämään kokonaisuutta paremmin.
Hassua, että saavuin tänne juuri mutta ajattelen jo filosofisesti.
Matkustin Välimeren yli Italiasta Kreikkaan,
ja Toscanan vihreät kukkulat vaihtuivat paljon karumpaan maastoon.
Kreikassa on noin 6 000 saarta. Määrä on ällistyttävä.
Se on myös yksi maailman aurinkoisimmista maista.
Aurinkoisia päiviä on vuosittain noin 300.
Olen Egeanmeren rannalla,
ja aurinko paistaa kirkkaasti tähän kauniiseen satamaan.
Lähden siis hotelliini päästäkseni varjoon.
- Hei, hra Levy. - Hei.
- Tervetuloa Milokselle. - Sano minua Eugeneksi.
- Olen Andreas. - Andreas.
Kuljettajasi. Vien sinut majapaikkaan.
- Kiitos. - Tule.
Oletko täällä ensimmäistä kertaa?
Olen Kreikassa ensimmäistä kertaa. Tämä on vaikuttavaa.
Kreikka tuo mieleen -
vitivalkoiset rakennukset kirkkaansinistä taivasta vasten.
Kuten elokuvassa Mamma Mia.
Olen kuullut tämän maan kauneudesta.
Ikävä kyllä minulle ei kerrottu näistä kallioista.
Älä mene liian lähelle reunaa.
- En. - Pysy turvassa.
Seinämän tuntumassa.
- Sen lähellä. - Kyllä.
Torontossa ei ole tällaisia teitä.
Tiedän olevani kaupunkilaispoika mutta päätin vierailla Miloksella,
joka kuuluu pienempiin ja perinteisempiin saariin.
Haluan selvittää, mitä täällä eläminen vaatii.
Tämä on hyvä.
Ennen kuin kokeilen paikallista elämää,
nautin saapumisesta viiden tähden Milos Coveen.
Tämä on minun matkailusarjani.
Ette siis varmaan ylläty kuullessanne, että täältä on mielestäni hyvä aloittaa.
Huoneen hinta on alkaen 400 dollaria yöltä.
Hotelli on siis hyvin erilainen kuin saaren tyypilliset kalastajamökit.
Päivää, hra Levy. Mitä kuuluu? Tervetuloa Milos Coveen.
Ja Milokselle.
Jannis ja hänen poikansa Andreas ovat kotoisin Ateenasta.
He ihastuivat saareen ja saivat hullun idean hotellin rakentamisesta.
Tämä on kaunis.
Tämä on lempipaikkamme.
Pidän tästä.
Kävimme lomalla tällä rannalla, kun olin lapsi.
Tulimme tänne koko perheen kanssa ja vietimme kesän täällä.
Paikka on ollut isän ja pojan intohimoinen projekti.
Unelman muuttaminen todeksi vei seitsemän vuotta.
Toimiiko yhteistyönne?
Hyvinkö? Mukavasti ja ongelmitta?
Toki. Se on enimmäkseen mukavaa.
Selvä.
Onko eripuraakin?
- On. - Selvä. Sitäkin on.
Mitä tapahtuukin, olemme isä ja poika.
Hotelli on meille perhe.
Koemme, että vieraat ja työntekijät -
kuuluvat perheeseemme.
Perheemme on suuri.
Tiedän perheyrityksistä yhtä ja toista,
joten ihailen heidän saavutuksiaan.
Tämä on huvilasi.
Käy sisään.
Tämä on kotisi parin päivän ajan.
- Pidän tästä. - Pidätkö?
- Kyllä. - Se on ilo kuulla.
Täällä on kaikkea.
Voit saada oman kokin -
ja kylpylähoitoja.
Täältä ei tarvitse lähteä minnekään.
Voit jäädä tänne ikuisiksi ajoiksi.
Millaista elämä on tällä saarella?
Kaikki tuntevat kaikki.
Jos haluaa säilyttää salaisuuden,
Miloksella tapahtunut ei jää salaisuudeksi.
Annan sinun nauttia huvilasta ja saaresta.
Kiitos.
Ei tarvitse kehottaa kahdesti.
Tämä vastaa nimittäin käsitystäni taivaasta.
- Hei. - Päivää.
Janni on hotellin pääkokki.
Hän toi minulle herkkupalan.
Tervehdys minulta ja tiimiltäni.
Paikallista mustekalaa ja talon leipää, bruschettaa.
Paikallista mustekalaako?
Kaikki sujui tähän asti oikein hyvin.
Se on Kreikassa suosittua,
erityisesti tällä saarella.
"Ei koskaan" on voimakas ilmaisu. Olen nyt rehellinen.
En usko syöväni koskaan mustekalaa.
En vain pysty.
Tiedän, miltä ne näyttävät.
Tämä ei onnistu.
Ympäristöön tutustuu parhaiten missä vain -
vierailemalla paikallisessa baarissa.
Lähden siis Janniksen kanssa drinkille.
- Hei. Tervetuloa. Miten voit? - Löysin paikan.
Kyllä. Istu alas.
Fatses on yksi saaren harvoista tavernoista.
Monet saaren asukkaat rentoutuvat täällä työpäivän jälkeen.
Täällä pidetään hauskaa.
Kuuntelemme musiikkia, juomme ja viihdymme.
- Aloitit jo. - Kyllä. Tilasin juoman.
Haluatko ouzoa?
Ouzo on perinteistä...
- Ouzoako? - ...kreikkalaista viinaa.
- Haluaisitko sitä? - Selvä. Otan ouzoa.
Tuuli puhaltaa.
- Kyllä. - En tarkoita Bob Dylania.
- Saarella tuulee. - Aivan.
Täällä tuulee noin kymmenenä päivänä vuodesta.
Muuten täällä on melko tyyntä.
- Hei. Ole hyvä. - Kyllä. Hei.
Hieman ouzoa.
- Kiitos. - Ouzoa.
- Yhdessä. - Aivan.
- Niin. - Kippis.
- Kippis.
Näin.
- Hyvät hyssykät! - Onko hyvää?
Itse asiassa on.
Tämä on kuin pastista, jota kokeilin Ranskassa, mutta erilaista.
Tarkoitan, että tämä on vahvempaa.
Aistin jo nyt rennon tunnelman.
Kaikki hymyilevät täällä.
Kreikan kielessä on taianomainen sana kefi.
Sitä ei voi kääntää englanniksi.
Se tarkoittaa elämäniloa.
- Ongelmien unohtamista. - Niin.
Mitä tapahtuukin,
on hallittava tunteita ja valittava ilo.
On ihmisiä, joilla on paljon ongelmia.
Kun he tulevat tänne,
tähän musiikin täyttämään tavernaan, he unohtavat kaiken.
On voitava rentoutua.
Huomaan, että ouzo auttaa saavuttamaan kefin.
Jos se ei onnistu, on kuitenkin myös varasuunnitelma.
Lautasten rikkominen.
Näin!
Eugene. Bravo.
Sanotaan, että lautasia rikottiin muinaisessa Kreikassa -
pahojen henkien karkottamiseksi ja ilon tuomiseksi.
Voisin heittää mitä vain kahden ouzo-shotin jälkeen.
Minä melkein heitin Janniksen.
Kefi on maalaisjärjen filosofiaa.
Ystävien tapaamista, rentoutumista ja vapautumista.
Ilon ja rakkauden levittämistä.
Ilta oli hauska. Pääsin Kreikan tunnelmaan.
Nukuin kuin tukki eilisillan ouzon jälkeen.
Olen nyt valmis selvittämään, opinko elämään kuin saaren asukas.
Lähden siis kaupunkiin.
Kukkulan laelle rakennettu Plaka on Miloksen pääkaupunki.
Kaupungissa on noin 800 asukasta.
Tapaan Kreikka-asiantuntija Elenin,
joka esittelee tätä kaunista pientä paikkaa,
jos vain löydän hänet.
Tämä on oikeasti hieman arveluttavaa, koska harhailen pikku kujilla.
Kunpa hän olisi antanut tarkemmat ohjeet.
Toivottavasti tämä on oikea tie.
Aikamoista uhkapeliä.
- Eugene. - Eleni.
Hienoa. Löysit minut.
Mikä tapaamispaikka.
Tuuli tyyntyi juuri, kun saavuit.
Se on minulle luontaista.
Eleni kasvoi Kreikassa kreikkalaisen isän ja englantilaisen äidin kanssa.
Hän siis puhuu brittienglantia paremmin kuin minä.
Valkoista ja sinistä pidetään Kreikan väreinä.
Niitä on Kreikan lipussa.
Koleraepidemia puhkesi vuonna 1938 -
Kreikan saarilla.
Silloinen diktaattori Ioannis Metaxas -
määräsi kaikki maalaamaan talonsa valkoiseksi -
kalkkimaalilla,
- joka on tehokas desinfiointiaine. - Aivan.
Tarina on muutettava mainoslehtisiin.
Se ei myy yhtä hyvin...
- Ei niin. - ...kuin Kreikan värit.
Tiedän.
Ironista kyllä sinistä näkyy paljon,
koska se oli maaleista halvin.
- On taas... - Muutettava tarinaa.
- Aivan. - Kertomusta.
Paikka on nyt kaunis ja rauhallinen,
mutta se on vuosisatojen kehityksen tulos.
En ole nähnyt mutkikkaampia katuja -
- kuin tässä kaupungissa. - Siihen on hyvä syy.
Kaduista tehtiin mutkikkaita tarkoituksella.
Ne ovat kuin labyrintti.
Se oli tapa varmistaa,
että muukalaiset eksyisivät.
Arvaatko miksi?
En osaa sanoa. Kerro vain.
Milokselle tuli merirosvoja jo hyvin aikaisin.
Kaupunki rakennettiin siksi tällaiseksi.
Heidän haluttiin eksyvän, jotta asukkaat saisivat aikaa -
löytää ratkaisun tai paeta.
Merirosvoja. Pääsemme nyt asiaan.
Kreikkalaiset ovat keksineet muitakin ainutlaatuisia tapoja -
vastustaa uhkia.
Esimerkiksi pahan silmän.
Joskus lautasten rikkominen ei nimittäin anna riittävää suojaa.
Etkö ole kuullut pahasta silmästä?
Tunnen ilmaisun. Se on tuossa hatussa.
Se on hatussa, ja sitä näkee koruissa.
Se on lähes kaikkialla.
Jos joku kadehtii sinua -
tai on mustasukkainen, hän katsoo sinua pahalla silmällä.
Jos sinulla ei ole tällaista taikakalua, tulet hyvin sairaaksi.
Päätä alkaa särkeä jatkuvasti.
Olo on väsynyt ja veltto.
Kaikki eivät käytä pahaa silmää. Jos siis haluaa lausua kohteliaisuuden -
tai tietää, että joku menestyy hyvin,
ja haluaa suojella häntä muiden pahalta silmältä...
- Niin. - ...on sylkäistävä häntä.
- Tämä ei ole vitsi. - Sylkäistävä?
Kyllä. Jos haluan sanoa kohteliaisuuden,
kuten että pidän paidastasi -
ja näytät hyvältä, minun tulee tehdä näin kolmesti -
Pyhän kolminaisuuden kutsumiseksi.
Jos haluat lausua kohteliaisuuden ja kehua kauppaa...
En sylje naisen päälle.
- Hän arvostaisi sitä. - Miksi sylkisin?
- Arvostaisin sitä. - Niin.
Hyvä.
Sinulla on hieno kauppa...
- Sinun on nyt... - ...täällä.
- Juuri noin. Bravo. - Loistavaa.
Tom, olet todella hyvä kuvaaja.
Älä tulkitse väärin.
Eleni on mahtava.
Hän tietää saaresta kaiken.
Samoin tästä kaupungista.
Tiedänkö omasta maastani yhtä paljon kuin hän tietää Kreikasta?
En.
Alan omaksua saaren asukkaiden tarmokasta asennetta.
Epäröin kuitenkin omia kykyjäni hieman.
Kokeilen nyt jotain, mikä on olennainen osa saaren elämää.
Keittiömestari Janni vie minut hankkimaan tuoretta kalaa hotellin ravintolaan.
Hän ei kuitenkaan nähnyt suoritustani Skotlannissa.
Synnyitkö Miloksella?
En.
Olen Pohjois-Kreikasta.
Ystäväni tarjosi minulle töitä saarelta,
ja ihastuin siihen.
Se on ihmeen kaunis.
Pidän täällä ihmisten kiireettömyydestä. He eivät stressaannu mistään.
He antavat vain elämän johdattaa.
En ole varma,
viihtyisinkö pienessä yhteisössä,
ellei lähellä ole hienoa golfkenttää.
Ehkä...
Se voisi saada asenteeni muuttumaan.
Saarella ei ole golfkenttää.
Tarvitsen siis uuden harrastuksen, joka sopii täkäläiseen elämään.
Kalastus on ollut saarella elintärkeää tuhansien vuosien ajan.
Noin 95 prosenttia veneistä kuuluu pienkalastajille.
Tapaamme kapteeni Andreaksen.
Hän syntyi ja kasvoi Miloksella ja on perinteisestä kalastajasuvusta.
He ovat heittäneet verkon jos toisenkin.
Näen, että Andreaksella on kalastusasu.
Puemmeko mekin sellaisen?
- Vai pärjäämmekö ilman? - Voit pukea sellaisen.
Se suojaa sinua.
- Onko hyvä? - Täydellinen.
Istuu täydellisesti.
Näytät kunnon kalastajalta.
Tai ehkä joltain muulta.
En syntynyt kalastajasukuun, kuten kapteenimme,
mutta alan ymmärtää avomeren viehätystä.
Vesi näyttää auringossa hyvin siniseltä.
Tämä on upeaa. Värit ja kaikki.
En käynyt lapsena kalassa.
Isäni ei kalastanut. Tuttuni eivät kalasta.
Tämä näyttää oikealta paikalta verkkokalastukseen.
Olemme perillä.
Poiju on tuolla.
Andreas heitti verkot veteen illalla,
kun olin juomassa ouzoa ja rikkomassa lautasia.
Hän oppi kaikki taidot isältään.
Hän aloitti aikaisin, noin kymmenvuotiaana.
Hänen isänsä ja isoisänsä kalastivat silloin.
Kalastus on ollut pitkään suvun ammatti.
Haluatko, että poikasi ryhtyy kalastajaksi?
Se oli ehdoton ei.
Egeanmeressä on vähemmän kaloja kuin ennen.
Työ on siis rankempaa ja tuottaa vähemmän tulosta kuin ennen.
- Mustekala. - Se on mustekala.
Mustekala!
Onnenpäiväsi.
Kyllä. Yhä elossa.
- Aikamoinen. - Tuo on pieni.
- Ei, kiitos. - Haluatko... Etkö?
En.
- Onko jokin hullusti? - Ei.
- Kaikki hyvin. - Se palaa mereen.
- Niin. - Emme ota sitä.
- Se palaa mereen. - Se on pieni.
- Selvä. - No niin. Hei.
Hei.
Se muistaa tämän.
Samoin minä. Se tuntui katsovan minua pahalla silmällä.
- Haluatko kokeilla? - Vedänkö verkkoa?
- Katsotaan. - Seiso tukevasti.
Se tulee hitaasti.
Hienoa.
Papukaijakala.
- Papukaijakala. - Juuri niin.
Vonkale.
- Suuri. - Papukaijakala.
Se on uros. Päivän lounas on nyt pyydystetty.
Mustekalaa helpompi saalis,
papukaijakala, on myös suosittu ruokakala saarella.
Olen oikeasti surullinen puolestasi.
Se pyytää apua.
Se käskee auttamaan. Ehkä voinkin auttaa.
- Heitetään se veteen. - Takaisin mereenkö?
Voimme... Eikä.
Kokeile.
- Ei hätää. - Kokeillaan.
Selvä.
- Ole hyvä. - Pikku kaveri. Kappas vain.
- Heitä se mereen. - Pelastin henkesi.
Muista minut.
Katso pari elokuvaani.
Noin.
Olen nyt hoitanut hommani.
Tein voitavani auttaakseni teitä.
En usko ihmisten selviytyneen täällä tuhansia vuosia -
heittämällä kaloja takaisin mereen.
Kalastus ei ole näillä saarilla samanlaista -
kuin 200 vuotta sitten.
Se on yksi syistä, joiden takia Andreas ei halua poikansa ryhtyvän kalastajaksi.
Täytyy todeta,
että tällainen saaristolaiselämä ei välttämättä sovi minulle.
Lupaan siis tavata Jannin oluen äärellä, jos juomme sen kuivalla maalla.
Mandrakia on yksi saaren kuvankauniista kalastajakylistä.
Kreikan kielen sana syrmata tarkoittaa venevajaa, jossa kalastajat -
säilyttävät ja huoltavat kallisarvoiset veneensä.
- Jamas. - Juuri niin.
Onko perheesi tällä alalla?
Ruoka-alalla?
Perheelläni oli taverna, kun olin noin nelivuotias.
Vietin elämäni ensimmäiset vuodet keittiössä -
ja tavernassa pöytien ja asiakkaiden keskellä.
Niinkö?
Uskon, että minusta tuli siksi keittiömestari.
Mitä isäsi ajattelee työstäsi?
Hän on innoissaan, että olen alalla.
Entä sinun perheesi? Oletko -
- samalla alalla kuin sukusi? - En.
Kun kasvoin, kotikaupungissani -
kukaan ei ryhtynyt näyttelijäksi.
Isäni täytyi jättää koulu aikaisin,
kun hän oli teini-ikäinen.
Hän meni töihin auttaakseen...
- Perhettä. - ...perhettä.
Oli siis tärkeää hankkia koulutus.
Mitäkö minä tein? En suhtautunut koulutukseen kovin vakavasti.
Olen tavallaan perheeni suuri epäonnistuja.
- Muistatko kalastajan sanat? - Hän ei halunnut pojastaan...
- Aivan. - ...kalastajaa.
En usko, että vanhempani halusivat minusta näyttelijää.
Miltä tuntuu, että lapsesi ovat samalla alalla?
Sitä ei ollut helppo hyväksyä.
- Sillä on vaikea ansaita... - Niin.
...elantonsa.
Molemmat kuitenkin pärjäävät hyvin.
- Olen heistä ylpeä. - Kippis sille.
Aivan.
Nukuin taas levollisesti. Uskon, että kiitos kuuluu Hypnokselle,
kreikkalaiselle unen jumalalle. Jatkan nyt saaristolaiselämän opettelua.
Minut on kutsuttu pyhäpäivän juhlaan.
Se on uskonnollinen ja kuuluu paikalliseen perhe-elämään.
En voi kuitenkaan saapua tyhjin käsin.
Menemme saarelle, josta Janni puhui eilen.
Siellä on ilmeisesti erinomaista juustoa,
koska siellä on paljon vuohia.
Ajattelin viedä juhlaan juustoa -
tai jopa vuohen.
Kreikan kielen taitoni eivät ehkä riitä paikallisella lautalla kulkemiseen,
mutta Eleni liittyy onneksi seuraani.
Eleni!
Lähdemme uuteen seikkailuun.
Täydellinen päivä saarihyppelyyn.
- Mitä sanot? - Sopii.
- Onko lautta tässä? - Ei.
Se on hieman suurempi.
Saarihyppely alkoi Kreikassa 1960-luvulla, kun seurapiiriväki,
hipit ja budjettimatkailijat kiinnostuivat saarien tuomista nautinnoista.
Lautat eivät kulje, jos on liian tuulista.
Tänään sää on kuitenkin turvallinen, tai ainakin uskon niin.
Tässä on lippusi.
Matkalippuni.
Istummeko eteen, niin näemme hyvin?
Miltä Eurooppa on tuntunut?
Olen kokenut erilaisia seikkailuja.
Jos pitää hyttysistä,
- pitää Ruotsista kesäkuussa. - Niinkö?
Skotlanti oli säväyttävä kokemus.
Minulla on siellä sukujuuria.
Kiinnostavaa.
Saint-Tropez oli kaunis.
Ja olen Euroopassa.
Pidän Euroopasta kovasti erilaisten kulttuurien -
ja historian takia. Kreikan tarina -
on jatkunut vuosituhansia, jo 7 000 tai 8 000 vuotta.
Tiedämme, että Milokselle tultiin -
jo ainakin 11 000 vuotta sitten.
Tuntuu uskomattomalta, että ihmiset kulkivat täällä jo silloin.
Minä kuljin saman matkan 30 minuutissa.
Kimolos on Milostakin pienempi. Asukkaita on 900.
Sinne pääsee vain laivalla, joten se on melko koskematon.
Tapaamme Antoniksen. Hän on kolmannen polven vuohitilallinen.
Hyvänen aika.
Hänellä on yli 500 vuohta, ja hän valmistaa 15:tä erilaista juustoa.
Olen vähemmistössä.
Kiltti kaveri.
Se pureskelee sormeani.
Miltä se maistuu?
Älä syö housujani!
Äläkä paitaa.
- Ne syövät kaikkea. - On niiden ruoka-aika.
Mutta minulla on vain yksi paita.
Vuohien kasvatus on yhä tärkeä osa saarien elämää,
joten Antonis haluaa opettaa minulle jutun jos toisenkin.
Antonis kysyy, voisitko auttaa -
lypsämään vuohen?
Toki. Kerta se on ensimmäinenkin.
Lypsämmekö kaikki?
Voi luoja.
Antonis myy suosittua kreikkalaista juustoa nimeltä manoura.
Hän tarvitsee sitä varten paljon vuohenmaitoa.
Nipistä ylhäältä -
ja paina sormilla yksitellen.
Ei huolta. Vuohi on hyvissä käsissä.
Minä vitsailen.
Selvä. Hyvä!
Alan oppia.
Antonis sanoo, että hän tarvitsee työvoimaa,
joten...
Sait työtarjouksen.
Koska aloitan?
Eilen.
Eilenkö?
Olen löytänyt uuden kutsumuksen.
Voi pojat, vuohien paimentaminen on rankkaa työtä.
Oma tekniikkani vuohien lypsämiseen olisi tarttua -
ja painella sormilla yksitellen.
Alaspäin.
Se tuottaa hyvän ruiskahduksen.
Se virtaa.
Mennään. Otan tämän mukaan.
Eikö vain?
Se sopii kuulemma kahviin.
Hyvin lohkaistu.
Onnistuin vuohen lypsämisessä,
joten tulimme Antoniksen perheen kauppaan -
hakemaan manouraa pyhäpäivän juhlaan.
Tämä on heidän juustokauppansa.
Katso valokuvaa.
Tuossa on Antoniksen isoisä, joka opetti hänelle...
- Isoisä. - ...kaiken ammatista.
Tässä on hänen isänsä.
Kolme sukupolvea.
Ei olisi tarvinnut edes kertoa,
koska näen...
Kasvot.
Tässä näin.
Tekeekö poikasi hyvää työtä?
Hän on tyytyväinen,
koska poika jatkoi yritystä siksi, että pitää siitä.
Kunnioitan Antonista paljon.
Perheyritys siirtyy sukupolvelta toiselle.
Se on täällä yleistä.
Kiitos, Antonis.
Oli hauska tavata. Hyvää jatkoa.
Uskon, että tämä on Euroopassa yleisempää kuin kotona Pohjois-Amerikassa.
On hienoa, jos lapset voivat tehdä töitä isänsä kanssa.
Toimin niin poikani kanssa.
Kokemus on hyvin palkitseva.
Hankin hienointa vuohenjuustoa, mitä rahalla saa,
ja olen nyt valmis viimeiseen iltaan saarella.
Pyhäpäivän juhlaa vietetään Miloksen eteläosassa -
Pyhän ristin kirkossa.
Minut on kutsuttu juhlistamaan Pyhää Helenaa.
Se on vuosittainen tapahtuma Kreikan ortodoksisessa kalenterissa.
Siihen liittyy rukouksia, kynttilöitä ja suuret juhlat.
Paikallishenki on huipussaan.
Kaikki tuntevat kaikki.
- Saat meiltä lahjan. - Lahjanko?
Kyllä.
Saaren olemus kiteytyy siihen.
Mustekalaanko?
Olet saarella.
On viimeinen iltasi täällä.
Ruoka auttaa myös ymmärtämään kulttuuria.
Tämä näyttää nakkisämpylältä.
En ole varma, auttaako mustekalan syöminen -
saavuttamaan Janniksen kuvaileman kefin.
Olen kuitenkin Kreikassa.
- Hän on yhä... - Hyvää.
Niin.
Kyllä.
- Oikein hyvää. - Hienoa.
Esittelen sinulle erään henkilön.
- Eugene. Isä... - Tervehdi isä...
- Mitä kuuluu? - Hauska tavata.
Hyvää, kiitos.
Nyt tuntuu, että olen paikallisten suosiossa.
- Pidätkö Miloksesta? Et. - Kovasti.
Hyvä, että papilla on huumorintajua.
Miten kaunis pikku kirkko.
Haluaisitko käydä sisällä?
Toki.
Mennään yhdessä.
Hän sanoi, että tämä on hengellinen kokemus.
Munkki.
- Selvä. - Olet kuin munkki.
Tule. Mennään katsomaan.
Ihmiset sytyttävät sisään mennessään kynttilän.
Liekistä lähtevä savu kuvastaa taivaaseen kohoavia rukouksia.
Niinkö?
Kolme kynttilää perheelleni.
Vaikka ei olisi uskovainen,
tällaisessa paikassa on jotain hengellistä.
Kertomus kynttilöistä -
koskettaa kaikkia,
- vai mitä? - Aivan.
Juhlailta oli todella hauska.
Omaksun kefi-filosofiaa, ja aistitte sen tänään.
Ystävät ja perhe kokoontuvat. Juhlassa on rakkauden tunnelmaa.
Milos kiteytyy mielestäni naapureista välittämiseen ja heidän auttamiseensa -
sekä suvun perinteisiin ammatteihin -
ja niiden siirtymiseen isältä pojalle.
On selvää, että perhe on kreikkalaisille hyvin tärkeä.
Se on merkittävä tekijä, jotta elämä saarella olisi mahdollista.
Parhaimmillaan perhe pitää oikealla tiellä -
ja auttaa selviytymään maailmassa.
Tulin Kreikkaan luomaan katseeni menneisyyteen,
mutta Milos onkin kehottanut minua -
arvostamaan nykyhetkeä läheisten seurassa.
Bravo!
Seuraavaksi.
Tämä on viimeinen Euroopan-kohteeni.
Espanja.
Tanssitaan flamencoa.
- Kuninkaan sviitti. - Kelpaa.
On vuoden tärkein päivä.
Mieletöntä.
Onko polku tuossa?
Jos kuulen narahduksen, palaan takaisin.
Mennään!
Tämä oli hauskaa.
Tekstitys: Liisa Sippola