Esmu dzīvs piemērs teicienam "labāk vēlāk nekā nekad".
Vēl pirms dažiem gadiem
mana dzīve bija stabila, paredzama, nomierinoši rutinēta.
Bet mani piedzīvojumi pēdējā laikā to ir mainījuši.
Nu un kas būs tālāk?
Tā kā mani sākuši uzskatīt par tādu kā ceļotāju,
es izaicināju sevi izveidot sarakstu - kas jāpaspēj…
KAS JĀPASPĒJ PIRMS NĀVES
…pirms nolieku karoti.
Es ķēros pie pamatīgas izpētes,
saglabāju atvērtu prātu…
PIEDZĪVOJUMI AMAZONĒ
Kurš iet pārgājienā Amazonē?
…un izveidoju savu sarakstu.
Paskatieties!
Laipni lūdzu Londonā!
Nekad neesmu tik ļoti juties kā tūrists.
Daži no grandiozākajiem
un vienreizīgākajiem ceļojumu iespaidiem, kādus vien var gūt.
Neapvainojieties, bet šis transportlīdzeklis ir drausmīgs.
Atķeksējam sarakstā.
- Esmu Īrijā pirmoreiz. - Es, protams, esmu šeit bijis.
- Jā. Vienu reizi. - Vienu vai divas.
- Vienu reizi. - Vienu.
Vai tam jābūt tikai reizi manā mūžā,
tas ir cits jautājums.
Bet man gribētos domāt, ka esmu kļuvis drusku pārdrošāks.
Grūti noticēt, ka tiešām esmu šeit.
Drusku drosmīgāks.
Kā nosargāti vārti!
Protams, spiediens man tikai palīdz.
Tāpēc šis varētu būt mans līdz šim neaizmirstamākais ceļojums.
Vai sarakstā bija piedzeršanās ar princi Viljamu?
- Tā ir balva. - Ak balva?
KAS JĀPASPĒJ PIRMS NĀVES
Vēl nekad neesmu piedzīvojis ko tādu.
Indija ir katra rūdīta ceļotāja sarakstā,
kas jāpaspēj pirms nāves.
Pazīstu daudzus, kuri pēc Indijas apmeklējuma saka:
tā noteikti jāiekļauj sarakstā, kas jāpaspēj pirms nāves.
Un tāpēc, lai cik ļoti man patiktu būt vienīgi savā sabiedrībā,
esmu uzklausījis padomu un atbraucis uz visvairāk apdzīvoto valsti uz Zemes.
Ja šīs būtu filmas dekorācijas, kāds teiktu:
"Tā. Pārāk liela kņada.
Samazināsim to, lai izskatās reālistiskāk."
Esmu pārvarējis aptuveni 11 000 kilometru līdz Indijas lielākajam štatam
Rādžastānai.
Par Valdnieku zemi iesauktais štats,
kurš izslavēts ar krāsainajām pilsētām, senajiem fortiem un rosīgajiem tirgiem,
esot jāredz katram, kurš, tāpat kā es, Indijā ir pirmoreiz.
Grūti noticēt, ka tiešām esmu šeit.
Mans ceļojums sākas vairāk nekā 500 gadu senajā Džodhpurā.
- Sveiki! - Abiš!
Jūdžīn! Laipni lūdzu Indijā!
- Kā klājas? - Kā iet?
- Man - labi. - Priecājos satikt.
Abišs ir mans gids.
Īstais cilvēks, kurš palīdzēs izprast jauno vidi.
- Kāda bija pastaiga? - Vārds "pūlis" ieguva jaunu jēgu.
Jā.
Indija nav ērta, bet pie tā pierod.
Un, atgriežoties mājās, jūsu skatījums uz pasauli ir mainījies.
Tā nav ērta,
- bet pie tā pierod. - Jā.
Skaidrs. Domāju, ka aptuveni tā vajadzētu notikt.
Man šķita, ka būtu labi sākt šajā vietā -
iegrūst jūs baseina dziļajā galā, lai mācāties peldēt pats.
Pēdējo piecu gadsimtu laikā
šī pilsēta izaugusi ap ievērojamu celtni, kuru ir grūti nepamanīt.
Tas ir Džodhpuras Mehrangarhas forts.
Celts 1459. gadā.
- Vai dieviņ! Tas ir milzīgs! - Jā.
Joprojām pieder karaliskajai ģimenei.
Celtne slejas 120 m virs pilsētas, un tās nosaukums nozīmē "Saules forts".
Diezgan trāpīgi, jo forts atrodas tieši tuksneša malā.
- Varu parādīt tirgu, ja vēlaties. - Jā.
Šis tirgus, kas atrodas tieši zem Mehrangarhas forta,
ir Sardaras tirgus.
- Skaidrs. Jā. - Šeit ir viss.
- Gribat paskatīties? - Jā.
Pārslodzi visām maņām rada krāsas, garšvielas, cilvēki, sejas.
Uz katra soļa - kaulēšanās un satraukums. Jūs daudz uzzināsiet.
Jāteic, ka šeit noteikti ir krāsaināk nekā Kanādā.
Jā, tā ir.
Ja būtu jānosauc tas, ar ko Džodhpura ir slavena, kas tas būtu?
Es teiktu - ar tekstilu.
Paskatieties šeit!
Visi šie audumi
raksturīgi tieši Rādžastānai - šim štatam.
SARDARAS TIRGUS GIRDIKOTA
Šeit sastopamās krāsas ir daudz košākas
nekā jebkuros attēlos, kurus esmu redzējis.
Sastapšanos ar tām uz ielas var pielīdzināt sprādzienam.
Un triecienu šeit dod ne tikai krāsas.
Šis ir kumīns.
Šie ir… rīsi.
- Kumīna rīsi. - Jā, kumīns.
Piparmētru tēja. Ostiet lēnām.
Tagad lēnām paostiet šo.
Kas tas ir?
Atgādina VapoRub. To…
Ar to iesmērē krūtis, kad gadās saaukstēties.
- Labs gremošanai… - Jā.
- …imunitātei un vispārējam atslābumam. - Jā.
Šeit, ielas līmenī, daudz kas piesaista uzmanību.
Bet, lai es tiešām saprastu, kāda ir pilsēta,
Abišs grib aizvest mani uz savu iecienīto skatu laukumu.
Brauksim ar autorikšu.
Mēģiniet atslābināties.
- Atslābināties? - Jā. Tas ir galvenais.
Šīs rikšas - Ņujorkas taksīša un trīsriteņa krustojums -
visā valstī katru dienu veic aptuveni 200 miljonus reisu.
- Daži padomi. - Jā.
Pirmkārt, vienmēr turieties.
- Labā vai kreisā kāja uz šī. - Jā.
Un reizēs, kad trāpīsim grambā,
nolaidiet rokas un sasprindziniet presīti.
Mazliet augšā lejā.
Labi.
Kā sauc mūsu šoferi?
- Bāblu. Bāblu Dži, namaste! - Bāblu.
- Namaste! - Namaste! Kā klājas?
Par mata tiesu!
Gandrīz notriecām sievieti.
Neapvainojieties, Bāblu,
jūs esat teicams šoferis, bet šis transportlīdzeklis ir drausmīgs.
Uz ielām jūs redzēsiet arī daudz dzīvnieku.
Šajā valsts daļā govis ļoti ciena.
Kā Toronto
- priekšroka ir gājējiem. - Jā.
Šeit priekšroka ir dzīvniekiem.
Tātad kurp tās iet?
Paklaiņo pa ielām un atgriežas mājās.
- Jā. Skatieties! - Tās…
Tās atgriežas mājās.
Hinduismā, Indijas lielākajā reliģijā, govis ir svētas.
Neraugoties uz pretimbraucošajiem transportlīdzekļiem,
tās izskatās mierīgākas nekā es.
- Tā, tas bija trakākais. - Jā.
Es sāku iemanīties.
- Paldies, kungs. - Jā.
Iepriekš manus kauliņus tā bija izkratījis mans manuālais terapeits.
Esam klāt.
Bet mēs esam nokļuvuši vecpilsētā.
Šī krāsainā līkumoto ieliņu labirinta dēļ
Džodhpuru dēvē arī par zilo pilsētu.
- Tas ir forts, par kuru stāstīju. - Jā.
Tātad kāpēc tā ir zila?
Zilā krāsa pazemina temperatūru. Mēs taču esam tuksnesī.
Zilā krāsa norāda arī uz to, ka priesteri, tā sauktie brahmaņi,
dzīvoja šajā pilsētas daļā.
Viena no labākajām vietām, kur var redzēt šo.
Domāju gan. Ja vien neesi augšā pilī.
- Un tas ir… Es nezinu. - Nu jā, taisnība.
Viss, ko varu atļauties, ja?
Neesmu karaliska persona, lai jūs tur ievestu.
Vai esat ko tādu redzējis?
Nekad neesmu redzējis pilsētu šādā krāsā.
Un Džodhpura ir daudz lielāka pilsēta, nekā biju domājis.
Nebiju gaidījis zilu pilsētu.
Bet saprotu un jūtu, kāpēc tika izraudzīta šī krāsa.
Vasarā gaisa temperatūra šeit regulāri pārsniedz 37 Celsija grādus,
tāpēc es dodos uz viesnīcu atvēsināties.
Esmu šeit pusi dienas, ziniet.
Un man iet sasodīti labi.
Ļoti gaidu, kad varēšu tuvāk iepazīt vietējo kultūru,
ļaudis un dzīvi.
Šķiet, ka Indijas senajiem valdniekiem maharādžām
dzīve bija diezgan laba.
Pietiek paskatīties uz manu apmešanās vietu.
Balsamanda ezera pils
slejas pie viena no pirmajiem Indijas mākslīgajiem ezeriem, kas izkalts klintī.
Pašu pili 17. gadsimtā uzcēla Džodhpuras maharādža.
- Labdien! Paldies. - Laipni lūdzu, kungs!
Esam sagatavojuši jums tradicionālo sagaidīšanu. Nāciet!
Spriežot pēc sagaidītāju izskata,
domāju, ka viņi gaida kādu karaliskāku personu par mani.
Pateicos.
- Pateicos. - Lūdzu.
- Labdien, kungs! - Sveiki!
Tātad šī ir Balsamanda ezera pils.
Šī bija Džodhpuras valdnieku ģimenes vasaras pils.
Tagad tā pārveidota par viesnīcu.
- Te ir ļoti jauki. - Jā.
Ziniet, kad tuvojos, domāju, ka varbūt tā ir mirāža.
Tikai uzmanieties no pērtiķiem. Mums te ir daudz pērtiķu.
Tie ir nekaitīgi, bet sargieties no pērtiķiem.
- Neiet pārāk tuvu. - Jā.
- Labi. - Lai patīkama atpūta!
- Paldies. - Paldies.
Pēc valdnieku rezidences pārbūves par luksusa viesnīcu
pils durvis un dārzi ir atvērti viesiem,
kuri cer ar šiku aizbēgt no tuksneša svelmes.
Jāteic, ka man patīk šis plašums, patīk klusums.
Pašlaik tas šķiet mazliet sirreāli.
Zvanus vairs nepieņemam, pērtiķi ir uzvarējuši.
Cik mīlīgi. Čau, sīkie!
Mans Indijas piedzīvojums sācies ar vērienu.
Un mani vakara plāni arī nav pieticīgāki.
Abišs uzaicinājis mani uz ballīti pie saviem turīgajiem draugiem.
Ja vien es tikšu garām vietējam apsargam.
- Jūdžīn! - Abiš!
Tu esi saposies uz dejām.
Jūs arī izskatāties lieliski. Iepazīstināšu ar draugiem.
- Jā. - Adžits…
Brālēni Udajs un Adžits pārstāv Rādžastānas augstmaņu aprindas.
Lieliski. Kam pieder šī māja?
- Māja ir viņa. - Viņa.
Varbūt tāpēc šī balle ir tik iespaidīga.
Tātad cik sen jūs šeit dzīvojat, Udaj?
Esmu šeit uzaudzis. Bet ģimene šeit dzīvojusi 600 gadus.
Un 600 gadi nozīmē, ka esmu 18. vai 19. paaudze.
Ar ko jūsu ģimene nodarbojās?
Ģimene bija uzticīga Džodhpuras maharādžam.
Mūsu vecvectēvs un viņa vecāki bija maharādžas nodokļu iekasētāji.
20. gs. 70. gados augstmaņu privilēģijas atcēla,
bet daudzas ģimenes turpina tradīcijas.
Un šajā gadījumā tās ir velnišķīgas svinības
kādam goda viesim sārtvaidzim.
- Šis ir goda viesis. - Goda viesis?
- Jā, tas ir viņš. - Šis ir goda viesis?
Šovakar Džodhpurā oficiāli tiek sagaidīts mazais Rudra Vīrs.
Šis ir viņa pirmais ceļojums šurp, uz savu senču mājām.
Tāpēc šī ir ļoti svarīga ierašanās mājās.
- Ļoti svarīga. Tātad viņš… - Ļoti svarīga.
Jā.
Es pilnīgi saprotu.
Paskat! Cik liels puika!
Vai jums ir mazbērni?
Jā, man ir viens mazbērns. Viņam būs trīs gadi.
Tu re!
Un vēl pavisam nesen es viņu turēju…
- Jā, jūs saprotat, kas jādara. - …tieši tāpat.
Vai drīkstu ņemt viņu līdzi uz mājām?
Lielais puika!
Nezinu, vai Ārvijs atcerēsies šo balli,
bet es savā savtīgumā ceru, ka viņš atcerēsies mani,
kamēr mēs iedzeram uz viņa laimīgo dzīvi.
Ļoti patīkams.
Indijas augstmaņi nav vienīgie, kuri dzīvo labi.
Indija ir pasaulē visstraujāk augošā ekonomika,
un tikai pagājušajā gadā vien radušies 30 000 jaunu miljonāru.
Un pirmās dienas noslēgumā
jūtu, ka esmu guvis ieskatu, cik daudzveidīga šeit ir dzīve.
Pastāstiet man par Rādžastānu!
Vai tai ir savs izteikts raksturs?
Tātad, ja vārdu Rādžastāna sadala, šis nosaukums nozīmē "Valdnieku zeme".
Tai bija sava armija, sava valūta, sava tiesu sistēma.
Ja ceļojat pa Indiju - kultūra no štata uz štatu mainās.
Lai jūs saprastu, cik tā ir daudzveidīga -
ziniet, katrā vietā ir cits dialekts.
Simt kilometru rādiusā
mainās ēdiens, mainās cilvēki, mainās valoda.
Tātad tā ir gandrīz kā tauta, kas sastāv no daudzām tautām.
Pēc dažiem aprēķiniem Indijā ir gandrīz 20 000 dialektu.
Vai ir kas viens - ja vispār ir -, kas apvieno visu valsti?
Konstitucionāli Indija ir īpaša
ar savu sekulārismu.
Vairākuma reliģija valstī ir hinduisms.
- Hindu? Jā. - Jā, hindu.
Un tomēr mums ir arī ļoti liela musulmaņu kopiena,
mums ir ļoti liela kristiešu kopiena, mums ir ebreji, mums ir viss kas.
- Bet dominējošā reliģija ir krikets. - Tiešām?
Ziniet, katram štatam ir sava komanda.
Un katrs štata iedzīvotājs nelokāmi atbalsta savu komandu.
Tā ir reliģija.
Man krikets ir sveša teritorija,
bet to pašu pagaidām varu teikt par visu šo ceļojumu.
Tas bija kolosāli.
Un, pavadījis vakaru pilsētas aizraujošākajā mājas ballītē,
esmu gatavs nākamajā dienā iepazīt pilsētu vēl tuvāk.
Paldies.
Es naktī gulēju lieliski.
Vai dzirdat to?
Čivina putni. Dzirdēju vienīgi tos.
Un man tā skanēja kā mūzika.
Indijas maharādžas tiešām zināja, kas ir patiesa greznība.
Bet šorīt es nomainu pils dārzu zaļumu
pret Džodhpuras vecpilsētas zilo krāsu.
- Abiš! Kā jūties? - Labi.
Tik klusu es šo pilsētu neesmu dzirdējis.
Šī valsts ir skaista,
jo var atrast miera mirkļus galēji haotiskās vietās.
Tas ir pandits - tāds kā priesteris.
Pandits.
Aptuveni 1,1 miljards Indijas iedzīvotāju ir hindu.
Tas ir Ganešs Dži.
Ganešs ir dievs, kuru pielūdz,
ja sāk kaut ko jaunu vai dodas jaunā piedzīvojumā.
Tāpēc šādus vietējos tempļus sastapsiet visā Indijā.
Cilvēki var garāmejot pielūgt savus dievus.
Palūgšu priesterim - ja jums nav iebildumu - nelielu svētību.
Protams. Tas būtu ļoti jauki.
Jā, jums jāapsēžas,
bet jānovelk apavi. Ja neiebilstat.
- Noauties un apsēsties? - Jā.
- To es varu. - Lūdzu.
Šī ir prasada - svētība, kuru ņemsiet līdzi.
Un vēl kas. Šis kokosrieksts jāpārsit.
Ko nozīmē kokosrieksta pārsišana?
Ūdeni, kas no tā iztek, izmanto svētīšanā. Jūs ar to apslaka.
Skaidrs. Labi. Tātad to…
Viens, divi, trīs…
Jūs esat svētīts, pārsitāt kokosriekstu, saņēmāt prasada, kas jāapēd.
Jūsu ceļā vairs nav šķēršļu.
- Kā Indijā saka "paldies"? - Dhanyavaad.
Dhanyavaad.
Vai bija labi?
- Labi. - Ko viņi teica?
Kļūda. Jums tas jāietriec zemē.
Jūs to palaidāt vaļā un aizmetāt.
- Būs jāsamierinās ar to, kas ir. - Jā.
Domāju - saņemt svētību, atbrīvoties no potenciālajiem šķēršļiem…
Es domāju, ka tas ir labi.
- Skat! - Kas tas ir?
Šis ir kriketa paveids, saukts ielu krikets.
Jo to spēlē tepat ielās.
Astoņpadsmitajā gadsimtā, kad Indija bija Britu impērijas sastāvā
un bija svarīgs tirdzniecības avots,
vietējos ar šo spēli iepazīstināja britu jūrnieki.
- Tas kungs ir boulers. - Jā.
Labi noķērāt!
- Labi. - Nu re.
- Nu… - Tā ir cieta.
Vispār laba vieta, kur būt, ziniet, pašlaik tā…
Cik smieklīgi.
1947. gadā Indija ieguva neatkarību,
bet krikets te bija uz palikšanu.
Sezonas pēdējo spēli noskatījās 169 miljoni cilvēku.
Sešpunktnieks.
Tas ir par 41 miljonu vairāk nekā noskatījās pēdējo Superbolu.
To rāda tā.
Sešinieks!
Kas tas ir? Kā to rāda? Malacis!
Viena no šī štata populārākajām komandām ir Rajasthan Royals.
- Rajasthan Royals? - Jā.
Tāpat kā manā dzimtenē, kur bērni uz ielas spēlē hokeju,
arī šajās vietējās spēlēs
dzimst sapņi kļūt par sporta superzvaigzni.
- Puikas, es jūs vēroju… - Čau!
…un jūs ļoti labi spēlējat.
Vai kāds no jums grib kļūt par profesionālu kriketistu?
Es gribu.
Tas ir labi. Vai šeit ir kāds topošais aktieris?
- Nē. - Visi grib kļūt par kriketistiem.
Nav teikts, ka jākļūst par kriketistiem,
bet tikai ne par aktieriem, ja pareizi saprotu.
Nu ko, uzspēlēsim! Lai iet!
Griez!
Acīmredzot bumba tika iegriezta,
tāpēc bija pagrūti tai trāpīt.
Labi. Skrien!
Iespējams, šī spēle ir sarežģītāka, nekā biju domājis.
- Auts! - Auts?
Atzīšos, ka zaudēju labākam spēlētājam.
Jūtu, ka esmu drusku piesarcis,
vienīgi šoreiz nevaru vainot sauli.
Tāpēc atgriežos viesnīcā mazliet atvilkt elpu
pirms Indijas piedzīvojuma nākamā posma.
- Sveiki! - Laba diena!
Austrālija?
Jaunzēlande.
- Jaunzēlandieši. - Jaunzēlande?
Arī pirmoreiz šeit?
Nē, septīto.
- Septīto? - Jā.
Drīkstu jautāt - pirmoreiz, kad atbraucāt šurp, pašā pirmajā reizē,
vai jūs to uzreiz iemīlējāt?
Es jutos kā atgriežoties mājās.
Nekad nezinām, kas notiks pēc piecām minūtēm.
Mums nav dienas plāna.
Nezinām, kur apmetīsimies.
Un arī tajā ir burvība.
Tāpēc tagad esam šeit septīto reizi.
Tieši pēc tā esmu atbraucis es.
Ziniet, tiešām - izbaudīt Indiju tā,
kā to darītu rūdīts ceļotājs. Un…
Mazliet pamest ierasto vidi?
Pamest ierasto vidi… tieši to es cenšos izdarīt.
Jums ir daudz plānu vai darāt to, kas ienāk prātā?
Es braukšu ar vilcienu.
Mēs to vēl neesam darījuši.
Neesat to darījuši?
Neesam izmantojuši sabiedrisko transportu.
Kur esat bijuši?
Esat drosmīgāks par mums.
Nevar apceļot Indiju, nebraucot ar vilcienu.
Riskē šodien, jā?
Riskē šodien.
Mans otrais vārds - Riskētājs.
Interesanti, ka tas pāris šorīt teica:
pamet ierasto vidi un riskē…
Vieglāk pateikt, nekā tiešām izdarīt,
bet es cenšos par katru cenu.
Un, godīgi sakot, grūti iedomāties labāku veidu, kā pamest ierasto vidi…
Esam klāt.
…kā braucienā ar vilcienu uz Džajpuru -
štata galvaspilsētu
un ļoti populārās kriketa komandas Rajasthan Royals mājvietu.
BIĻEŠU KASE
Es meklēju Džodhpuras-Džajpuras ekspresi,
kurš atiet pulksten četros.
Tāpēc man jāatrod īstais perons.
Jā, es tur neko nesaprotu.
1885. gadā atklātā Džodhpuras stacija
diendienā apkalpo gandrīz 50 000 cilvēku.
Jā, rekur ir - pulksten četros. Atradu! Piektais perons.
Ejam!
Apbrīnojami, ko cilvēks spēj, ja liek lietā galvu.
Šis ir tas brīdis, kad visvairāk jūtos kā īsts ceļotājs.
DŽODHPURA
Gandrīz visos vilcienos tiek piedāvāta iespēja stāvēt, sēdēt
vai sacelt kājas uz atlokāmās gultas.
Atvainojiet.
Abišs mums rezervējis vietiņu.
Taču, lai viņu atrastu, jāliek lietā mana pārdabiskā intuīcija.
Vagons 2AC.
Vēl neesmu atradis.
Atvainojiet.
Šķiet, ka nav īstais.
Vai runājat angliski?
- Jā. - Vagons 2AC?
- Ejiet taisni. - Taisni…
Labi.
Paldies.
Hei!
- Abiš! - Priecājos jūs redzēt.
Priecājos, ka esi šeit.
Beidzot atradis Abišu,
ļoti gaidu, kad varēšu baudīt skatus pa mūsu ērtās kupejas logu.
DŽAJPURA - DŽODHPURA
Priecīgs satraukums.
Septiņdesmit astoņu gadu vecumā sāku pieaugt.
Džajpura, gaidi mūs!
DŽODHPURA
Lai nokļūtu Džajpurā, pāri Rādžastānai jāmēro 320 km austrumu virzienā.
Šis ir īstais veids, kā patiešām apskatīt valsti.
Gan bagātie, gan nabagie - visi brauc ar vilcienu.
Šeit veidojas draudzības, sākas romantiskas komēdijas,
risinās ģimenes strīdi,
tāpēc vilcienam ir būtiska loma mūsu audzināšanā.
Ja tā padomā, ka valstī ir 1,4 miljardi iedzīvotāju, -
atšķirības ir milzīgas.
Pēc neatkarības iegūšanas, kad tika iezīmētas robežas,
visiem radās viena ideja.
Mums nemāca, ka esam viena tauta.
Vienotība un daudzveidība ir tas,
ko mums jau sākumā iemāca skolā.
Tāpēc savā ziņā veidojas liels kontrasts, lielas pretrunas,
būtiskas atšķirības.
Nesaprotu - kā,
bet nacionālā identitāte joprojām saglabājas stipra.
Man jau no bērnības ļoti patīk braukt ar vilcienu.
Un viena no tā priekšrocībām -
var piecelties un mazliet paokšķerēt.
Beidzot!
Royals fani?
- Jā. - Jā.
Tas ir… Es arī.
- Lūdzu! - Jā!
Izrādās - šovakar ir Rajasthan Royals spēle.
Un uzticīgie fani ir gatavi to skatīties jebkurā vietā.
Vai jūs esat bijuši kādā Royals spēlē?
Jā, mēs noskatījāmies vienu maču.
Kas man jāzina?
Halla Bol! Viss!
- Jā, tas… - Halla Bol?
Jā. Halla Bol ir uzmundrinājuma sauciens.
- Un devīze… - Skaidrs.
- Komandas devīze. - Uzmundrinājums?
Jā, Rajasthan Royals.
- Halla! Jākliedz skaļi! Jā. - Halla Bol! Jā. Labi. Skaidrs.
Priecājos ar jums abiem iepazīties.
- Patīkami parunāties. - Lai laba atpūta!
- Lai jums veicas! - Paldies.
Ne vienmēr var pastāvēt pie atvērtām vilciena durvīm,
bet ir diezgan jauki ieelpot svaigu gaisu.
Visi, kas mani pazīst, teiktu: "Nespēju noticēt, ka tu esi šeit."
Tāpēc, ka…
ziniet, es pats nekad nebūtu ticējis, ka nokļūšu šajā valstī.
Vajadzēja trīs gadus, lai es līdz tam nonāktu,
bet pagaidām viss ir kolosāli un ļoti aizraujoši.
Pēc piecām stundām un viena Halla Bol
mēs beidzot esam Džajpurā.
- Esam galā. - Esam klāt.
- Esam galā. - Uz kuru pusi?
Tai vajadzētu būt izejai.
Tiklīdz būšu atradis vietu, kur uzlādēt baterijas,
ļoti gribēšu ieraudzīt, kā šī leģendārā pilsēta izskatās dienasgaismā.
Džajpura.
Gandrīz 300 gadus vecā pilsēta
pēc Indijas mērauklas ir relatīvi jauna.
UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļauto pilsētu
uzskata arī par pasaules dārgakmeņu ieguves centru.
- Hei! - Abiš!
- Lūdzu! - Gulēju kā zīdainis.
Ļoti gaidu iepazīšanos ar šo pilsētu,
un Abišs ir piekritis ātri parādīt visu svarīgāko.
Tur ir Mahatmas Gandija piemineklis.
Rekur ir.
Viņu sauc par nācijas tēvu.
Viņš bija slavens ar apaļajām brillēm, kas līdzīgas jūsējām.
Tās ir…
Tās ir Gandija brilles.
Rādžastānā ir interesanta tradīcija - katra pilsēta ir citā krāsā.
Džodhpura bija zila, Udajpura ir balta,
Džaisalmera ir zelta pilsēta un Džajpura ir rozā.
Kad 1876. gadā šeit viesojās britu karaliskā ģimene,
vietējie bija sarīkojuši varenu izrādi.
Kad uz Džajpuru brauca princis Alberts,
visu pilsētu nokrāsoja šajā krāsā,
jo tā ir viesmīlības, laipnības krāsa.
Atbraucis viņš ieraudzīja šo krāsu un izsaucās: "Tu re, rozā pilsēta!"
Un tā šis nosaukums palika.
Krāsotāji tolaik noteikti bija ļoti priecīgi, vai ne?
Jā.
Pilsētas sirds ir Havamahals jeb Vēju pils -
1799. gadā celts piecus stāvus augsts arhitektūras šedevrs.
Šeit ir daudz satriecošu apskates objektu.
Es ar lielāko prieku apskatītu pilsētu visu dienu,
taču man jāpaspēj uz svarīgu tikšanos.
Skaisti.
Abišs sarunājis man tikšanos ar Rajasthan Royals.
Laikam jau, lai saņemtu padomus pēc tam, kad mani spēlē izsita mazs puika.
Jūdžīn, es jūsu vietā būtu sasodīti satraucies.
Domāju - esmu jūs labi sagatavojis. Ko nozīmē šis?
Seši.
Jā, pilnīgi pareizi.
Milzīgs satraukums.
Vai mēs satiksimies vēlāk vai…
Jā, protams.
Komandas mājvieta ir Savaja Mansingha stadions.
Tiešām iespaidīgs, ne?
SAVAJA MANSINGHA STADIONS
Pirmoreiz redzu kriketa stadionu.
Ar vairāk nekā 15 miljoniem sekotāju sociālajos medijos
Royals ir stipri slavena komanda.
Halla Bol, draugs! Halla Bol!
Tāpēc šī ir labākā vieta, kur iesācējam uzspodrināt pamatiemaņas.
- Kā klājas? - Labi.
Laipni lūdzu Royals mājvietā…
- Paldies. - …Džajpurā.
Jagi ir bijušais kriketists, kurš tagad trenē laukuma spēlētājus.
Zinu, ka jums ir 78 gadi, bet izskatāties kā 50 gadus vecs.
Jūs izskatāties jauns. Izskatāties jauns.
Vai sāksim ar iesildīšanos?
- Jā. - Labi.
Vingrinājums paceles cīpslām un mugurai.
- Jā, es jūtu paceles cīpslas… - Trīs…
- …un muguru. - …četri.
Tātad tagad svarīgākais…
- Jā. - Metiens. Stāviet šeit,
satveriet to un metiet.
Divi, trīs.
- Esat gatavs. - Moins!
Domāju - esat gatavs spēlēt.
Jā, bet es esmu kreilis.
Skaidrs, ka Jagi neies viegli.
Un vairāku autobusu - protams, rozā - parādīšanās
ir zīme, ka uz treniņu ierodas spēlētāji.
Jūdžīn, iepazīstieties - mūsu ātrākais boulers
Džofra Ārčers.
Viņš ir viens no ātrākajiem pasaulē.
Man ir aizdomas, ka vajadzēja nopietnāk iesildīties.
- Priecājos iepazīties. - Ļoti patīkami.
- Gribat uzspēlēt? - Jā.
Es ļaušu jums drusku iemēģināt roku.
Vai jums ir svarīgi, ka cilvēks ir kreilis?
Vispār man labāk patīk mest kreiļiem.
Pret kreiļiem man ir labāka statistika nekā pret labročiem.
Man no tā nebūs nekāda labuma, vai ne?
Džofra spēlē arī Anglijas komandā.
Tās sastāvā izcīnījis augstāko balvu - Pasaules kausu 2019. gadā.
Pasakiet priekšā, kas mani sagaida.
Būs jau labi.
Ļaušu jums mazliet iejusties, pirms metu pa īstam.
Izšķirošos brīžos viņš raida bumbiņu ar ātrumu 145 km/h.
Vēlreiz. Gandrīz.
Bet pagaidām viņš pielāgojas manam ātrumam.
Nē, jums jāvēzē nūja!
- Jāsit. - Tā ir smaga.
Ne mazākā spiediena.
- Vai bija labi? - Jā, ļoti labi.
Man tagad jāiet trenēties, Jūdžīn, bet bija jauki iepazīties.
Es vēl pienākšu, pirms dosimies prom.
- Lieliski. - Labi.
Kamēr Džofra trenējas pa īstam,
es varu iepazīties ar galveno treneri Rāhulu Dravidu.
Būtībā viņš ir kriketa pasaules Beibs Rūts.
Ceru, ka viņš neredzēja, kā es atsitu.
Tāpēc, ka tas nebija diez ko iespaidīgi.
Patiesībā es ceru, ka neviens neredzēja, kā es atsitu.
- Rāhul! - Sveiki, Jūdžīn!
Kā klājas?
Rāhulu uzskata par vienu no visu laiku izcilākajiem atsitējiem.
Un viņš ir īsts nacionālais varonis.
Vai redzējāt mani laukumā?
- Jā. Redzēju, ka labi spēlējat. - Jā, mēs ar Džofru.
Vai pret viņu ir viegli cīnīties?
Nu, ziniet,
nezinu, vai pamanījāt, bet man izdevās atsist…
Nav daudz tādu, kuri tā var teikt.
Gribēju teikt, ziniet, nav tā, ka viņam vairāk jāpiestrādā,
bet ja es spēju atsist, varbūt viņš jāatstāj pēc treniņa.
Jā. Cerams, jūs tagad labāk izprotat
šīs valsts skaisto spēli.
Jā. Tagad varu kriketa valodā godīgi teikt, ka šī ir mana komanda.
Protams. Mums ir vēl viens līdzjutējs, vēl viens fans.
Es vācu sporta komandas pa labi un pa kreisi.
Spānijā man ir Real Betis.
Aston Villa Anglijā, protams.
Un, protams, Royals šeit.
Es savā fanošanā esmu izgājis globālā arēnā.
Dāvinām jums īpašu T kreklu, jo esat Rajasthan Royals fans.
LEVIJS
Cerams, valkāsiet to ar lepnumu, skatoties mūsu spēles.
Jā! Paskat!
Varens suvenīrs no šī apmeklējuma.
Skatoties uz šeit notiekošo no tribīnēm,
es atkal atceros puikas, ar kuriem spēlēju ielu kriketu,
un viņu sapni par spēlēšanu šādā komandā.
Jūdžīn, kā klājas? Esmu Kumārs.
Kumār!
Šrilankas valstsvienības bijušais kapteinis
un Royals treneris
Kumārs Sangakara tagad ir komandas kriketa direktors.
Kā jūs domājat, kāpēc tieši krikets
ir aizrāvis visus iedzīvotājus visā valstī?
Šis sporta veids Indijā kļuva populārs britu koloniālisma laikā.
Bet mums izdevās to padarīt par savu.
Lai Indijai būtu savs patiesi indijisks krikets.
Un tas ir apvienojis
visu vecumu, ticību, tautību un politiskās pārliecības ļaudis
pēc neatkarības atgūšanas.
Un reizēm tam ir augstāka loma, nekā var redzēt šeit.
Diezgan apbrīnojami. Nezinu, vai citi sporta veidi
spēj visus tāpat apvienot.
Redzēsiet - lai kur Indijā jūs brauktu, krikets valstij ir dvēselē.
Pirms ierados Indijā, nezināju, cik krikets šeit ir svarīgs.
Un atzīšos, ka šajā ceļojumā mani ne pirmoreiz izsit no sliedēm.
Sveicināts! Kā bija?
Nu, zini,
tu priecāsies, jo es lieliski pavadīju laiku.
Varēju atsist Džofras raidīto bumbu, un mans ķermenis saņēma viņa sitienu.
Vai priecājaties, ka atbraucāt uz Indiju?
Es priecājos, ka atbraucu.
Tu todien teici:
tā nav ērta, bet pie tā pierod.
Kas, manuprāt, bija ļoti precīzi.
- Jums ir 78 gadi… - Jā.
Man - 38. Mūs šķir paaudzes.
Jūs mērojāt tik tālu ceļu uz Indiju…
Visu cieņu, bet es nezinu, kas… Nezinu - tas ir iedvesmojoši.
Esmu sapratis, ka straujais dzīves ritms
šeit pastāv līdzās negaidītiem miera un garīguma mirkļiem.
Un es atgriezīšos mājās, ieguvis jaunu draugu - Abišu.
Kopā ar tevi bija aizraujoši.
Bija patiesi… seši.
- Jā. - Jā.
- Seši! - Jā!
Jā, kungs.
Nu palicis pēdējais punkts manā sarakstā, kas jāpaspēj pirms nāves,
un tas ir daudz tuvāk mājām.
Skatieties! Vankūvera Kanādā.
Esam manā sētā.
Tālāk manā sarakstā ir…
Jūdžīns Levijs.
Maikls Bublē.
Es ļoti uztraucos.
Jā, bija jautri.
- Tas tev nekaitēs. Nē. - Nekaitēs?
Tulkojusi Dace Andžāne