Jeg er et levende eksempel på "bedre sent enn aldri".
Frem til noen år siden
var livet mitt stabilt, forutsigbart, betryggende repetitivt.
Men mine nylige eventyr har forandret på det.
Så hva blir det neste for meg?
Nå som jeg regnes som en rimelig bereist mann,
har jeg utfordret meg selv til å fullføre min egen kisteliste
før jeg selv ender opp i kisten.
Jeg leste meg godt opp, hadde et åpent sinn…
EVENTYR I AMAZONAS
Hvem går fottur i Amazonas?
…og fant på min egen liste.
Se på dette.
Velkommen til London!
Aldri følt meg mer som turist.
Dette er noen av de største
reisene du bare opplever én gang i livet.
Ikke bli fornærmet, men dette er en forferdelig kjøretur.
Kryss av det på listen.
- Første gang jeg er i Irland. - Jeg har vært her før.
- Én gang. - Én eller to ganger.
- Én gang. - Én gang.
Om de burde oppleves én gang i mitt liv,
er en annen sak.
Men jeg har nok blitt litt djervere…
Det er vanskelig å tro at jeg er her.
…litt modigere…
For en redning!
Klart jeg jobber godt under press.
…så dette kan bli min mest minneverdige tur så langt.
Var "bli full med prins William" på kistelisten?
- Det er kisten. - Er det kisten?
Jeg har aldri opplevd noe lignende.
India er på kistelisten til alle erfarne reisende.
Mange som har besøkt India, sa at jeg måtte legge det til på kistelisten.
Så derfor, til tross for at jeg trives godt alene,
har jeg hørt på de folkene og reist til verdens mest befolkede land.
Hvis dette var et filmsett, hadde noen sagt:
"Vet du hva? Det er for mye bråk. Det må virke mer ekte."
Jeg har reist over 1100 mil til den største delstaten i India, Rajasthan.
Den kalles også Kongenes land
og blir feiret for sine fargerike byer, eldgamle fort og travle markeder.
Derfor er det et sted man må besøke.
Det er vanskelig å tro at jeg er her.
Reisen min begynner i Jodhpur, en by som er over 500 år gammel.
- Hei! - Abish.
- Eugene. Velkommen til India. Står til? - Står til?
- Bra. - Så hyggelig å møte deg.
Abish er min lokale guide her.
Han er den rette til å hjelpe meg med å forstå mine nye omgivelser.
- Hvordan var gåturen? - "Folkemasse" fikk en ny betydning.
Ja.
India er ikke komfortabelt, men du blir komfortabel med det.
Og når du drar tilbake, har du et helt annerledes verdensperspektiv.
Det er ikke komfortabelt, men du blir komfortabel med det.
Det var det jeg tenkte meg at måtte skje.
Det er bra å starte her, for jeg kaster deg ut på dypet, og du må lære å svømme.
I løpet av de siste fem århundrene vokste byen rundt et umiskjennelig landemerke.
Det er Jodhpurs Mehrangarh fort.
Det ble bygget i 1459.
- Herregud. Det er gigantisk! - Ja. Kongefamilien eier det fortsatt.
Fortet er 120 meter over byen, og navnet betyr "Solens fort".
Det er passende, siden det er rett ved siden av en ørken.
- Jeg kan vise deg markedet. - Ja.
Hele markedet som er rett under Mehrangarh fort, er Sardar-markedet.
- Du kan få tak i hva som helst der. - La oss ta en titt.
Det er en sensorisk overbelastning av farger, krydder, folk og ansikter.
Overalt er det forhandling og spenning. Du lærer veldig mye.
Dette er definitivt mer fargerikt enn Canada.
Det er det.
Hvis det er én ting Jodhpur er kjent for, hva ville det vært?
Jeg vil si tekstiler.
Se på dette.
Alt dette er tekstiler fra Rajasthan, delstaten vi er i.
Det er mye livligere farger her
enn i noe bilde jeg har sett.
Når du møter på det på gaten, er det som en eksplosjon.
Og det er ikke bare fargene som er sterke.
Dette er spisskum.
- Dette er ris med spisskum. - Ja, spisskum.
- Peppermyntete. Lukt sakte. - Lukt sakte på den.
Hva er det?
Det er som VapoRub.
Det du smører på brystet når du er forkjølet.
- Bra for fordøyelsen… - Ja.
- …immunforsvaret. Kroppen slapper av. - Ja.
Det er mye å ta til seg her nede på gatenivå,
så for å få et inntrykk av byen
vil Abish ta meg med til utsiktspunktet han liker best.
Vi skal ta en autorickshaw. Prøv å slappe av.
- Prøv å slappe av? - Det er nøkkelen.
Rickshawene er en blanding av en taxi og en trehjuling,
og kjører rundt 200 millioner turer rundt om i landet hver dag.
- Et par tips. - Ja.
Hold alltid tak i rekkverket.
- Høyre eller venstre ben her. - Ja.
Når det kommer en hump, tar du ned hendene og aktiverer kjernemuskulaturen.
Litt opp og ned.
Greit.
Hvem er sjåføren vår?
- Bablu. Bablu Ji. Namaste. - Bablu.
- Namaste. - Hvordan går det?
- Wow! Traff nesten den damen. - Det var nære på.
Ikke bli fornærmet, Bablu.
Du er en strålende sjåfør, men dette er en forferdelig kjøretur.
På gatene ser du mange dyr også. Kyr er høyaktet i denne delen av landet.
I Toronto
- har fotgjengere rett til å krysse først. - Ja.
Her har dyrene rett til å krysse først.
- Hvor drar de? - De vandrer rundt, og så går de tilbake.
- Se på dem. - Å, de…
De drar hjem igjen.
Kyr er hellige i hinduismen, Indias største religion.
Og til tross for trafikken virker de langt mer avslappet enn meg.
- Ok. Det var den verste delen. - Jeg begynner å få teken på det.
- Ja. - Takk, sir.
Den forrige som ristet knoklene mine så mye, var kiropraktoren min.
Vi er fremme.
Men vi har kommet oss til gamlebyen. Den fargerike labyrinten av buktende gater
er grunnen til at Jodhpur også er kjent som Den blå byen.
- Det er fortet jeg fortalte deg om. - Wow, ja.
Så hvorfor blåfargen?
Blått holder temperaturen kjølig. Dette er ørkenen, tross alt.
Blåfargen uttrykker også at prestene, som kalles bramin,
pleide å bo i denne delen av byen.
- Et av de beste stedene for dette. - Wow.
Det vil jeg tro, med mindre du er oppe i palasset.
- Som er… Jeg vet ikke. - Dette var alt jeg hadde råd til, ok?
Jeg er ikke kongelig.
Har du sett noe lignende?
Jeg har aldri sett en by med slike farger.
Og Jodhpur er en mye større by enn det jeg trodde.
Jeg forventet ikke en blå by,
men jeg kan se, og føle, hvorfor de valgte den fargen.
Om sommeren er det ofte opptil 38 grader celsius her,
så jeg drar til hotellet for å kjøle meg ned.
Jeg har vært her en halv dag, og jeg storkoser meg.
Jeg ser virkelig frem til å få oppleve hvordan kulturen,
folkene og livet er her.
Og for Indias gamle konger, maharajaene, var visst livet ganske godt.
Bare se på hvor jeg bor.
Bal Samand Lake Palace,
med utsikt over en av Indias første kunstige innsjøer, hugget ut av stein.
Selve palasset ble bygget av Jodhpurs maharaja i det 17. århundre.
- Hallo. - Velkommen, sir.
Vi har gjort klar en tradisjonell velkomst.
Ut ifra velkomsten tror jeg de forventet en som var litt mer kongelig enn meg.
Takk.
- Takk. - Bare hyggelig.
- Hallo. - Hei.
Dette er Bal Samand Lake Palace, sommerpalasset til Jodhpurs kongefamilie.
- Nå har de gjort om stedet til et hotell. - Det er veldig fint.
Da jeg kjørte hit, visste jeg ikke om det var en luftspeiling.
Pass deg for apene. Det er mange aper her.
De er ikke farlige, men bare pass deg for apene.
- Ikke gå for nærme. - Ja.
- Ok. - Håper du får et fint opphold. Takk.
Etter at det ble gjort om fra en kongebolig til et luksushotell,
har palassets dører og hager blitt åpnet for gjester
som håper å unnslippe ørkenvarmen i stil.
Jeg må si at jeg liker dette stedet og stillheten.
Det er litt uvirkelig.
Ingen flere telefoner, vi har noen aper. Wow, søte. Hei, barn!
Mitt indiske eventyr har fått en storslått start.
Og kveldsplanene mine er heller ikke så verst.
Abish har invitert meg til et selskap med noen av hans velstående venner.
Jeg må bare komme meg forbi den lokale sikkerhetsvakten.
- Eugene! - Abish.
Du er kledd for å danse.
Du ser også flott ut. Hils på vennene mine.
- Ja. - Ajit.
Fetterne Uday og Ajit er en del av Rajasthans adel.
Wow, dette er flott. Hvem sitt sted er dette?
- Hans. - Hans.
Det forklarer nok dette imponerende selskapet.
- Hvor lenge har du bodd her, Uday? - Jeg vokste opp her.
Familien min har bodd her i 600 år.
Og når jeg sier 600 år, er jeg nok den 18. eller 19. generasjonen.
Hva gjorde familien din?
Familien sverget troskap til Jodhpurs maharaja.
Oldefaren vår og foreldrene hans krevde inn skatt for maharajaen.
Adelens privilegier ble avskaffet på 1970-tallet,
men mange familier fortsetter tradisjonen.
I dette tilfellet betyr det litt av en feiring for den unge æresgjesten.
- Dette er æresgjesten. - Er det æresgjesten?
Denne kvelden handler om å ønske lille Rudra Veer formelt velkommen til Jodhpur.
Dette er hans første tur til familiehjemmet.
- Derfor er det en viktig hjemkomst. - Det er en stor en.
Ja.
Jeg skjønner. Jeg skjønner.
Se på deg. For en stor gutt!
Har du barnebarn?
Ja, jeg har én dattersønn som blir tre år.
Wow.
- Ikke lenge siden jeg holdt ham slik. - Ja, du ser ut som et naturtalent.
Går det bra om jeg tar ham med meg hjem?
Herr Store Gutt.
Jeg vet ikke om RV kommer til å huske selskapet,
men på en egoistisk måte håper jeg at han husker meg
når vi skåler for hans hell og lykke.
Veldig godt.
Indias adelige familier er ikke de eneste som lever godt.
India er verdens raskest voksende økonomi,
og de fikk over 30 000 nye millionærer bare i fjor.
Og etter én dag føler jeg at jeg får se hvor variert livet er her.
Fortell meg om Rajasthan. Har den sin egen karakteristiske personlighet?
Hvis du bryter ned ordet Rajasthan, betyr det "Kongenes sted".
Den hadde sin egen hær, sin egen valuta, sitt eget rettsvesen.
I India endrer kulturen seg fra delstat til delstat.
For å gi deg et inntrykk av hvor stort mangfold det er…
Når du reiser, har de en annen dialekt.
Reiser du 100 kilometer, vil maten, folkene og språket endre seg.
Så det er nesten som en nasjon med flere nasjoner.
Det anslås at det finnes nesten 20 000 dialekter her.
Er det noe som binder landet sammen?
Det som er veldig spesielt ved India, grunnlovsmessig, er Indias sekularisme.
Den største religionen i landet er hinduisme.
- Hinduer. - Ja.
Men vi har veldig mange muslimer,
vi har veldig mange kristne, vi har jøder, vi har alle.
- Men cricket er den viktigste religionen. - Jaså?
Hver delstat har sitt eget lag.
Du tilhører delstaten og støtter laget ditt fullt ut.
Det er en religion.
Cricket er ukjent territorium for meg,
men det har vært historien om denne reisen så langt.
Det var utrolig.
Og etter en kveld på byens heiteste hjemmefest
er jeg klar for å utforske mer av denne byen i morgen.
- Wow. - Takk.
Jeg sov godt i natt.
Hører du det?
Fuglekvitter. Det var det eneste jeg hørte.
Og det var som musikk i ørene mine.
Når det gjelder luksus, visste Indias maharajaer hva de drev med.
Men denne morgenen bytter jeg ut palassets grønne hager
med Jodhpurs blå gamleby.
- Abish. Hvordan går det? - Bra.
- Jeg har aldri hørt byen være så stille. - Dette landet er vakkert,
for du finner rolige øyeblikk på ekstremt hektiske steder.
Det er en pandit. Det er en slags prest.
Rundt 1,1 milliarder personer i India er hinduer.
Det er Ganesha Ji.
Ganesha er guden du ber til når du skal begynne på et nytt eventyr.
Derfor finner man lokale helligdommer rundt om i landet.
Det gir folk en mulighet til å knytte bånd med åndeligheten sin på farten.
Hvis du er komfortabel med det, skal jeg be presten om en velsignelse.
Det hadde vært hyggelig.
Du må sette deg, men du må ta av deg skoene.
- Av med skoene og sette meg? Greit. - Sånn, ja.
Dette er prasada, som er velsignelsen du tar.
En ting til! Den kokosnøtten må knuses.
Hva er betydningen ved å knuse kokosnøtten?
Vannet fra den brukes som en velsignelse som sprutes på deg.
Jeg skjønner. Greit, så du…
Én, to, tre…
Du ble velsignet, knuste en kokosnøtt og skal spise din prasada.
- Wow. - Ingen hindringer.
- Hvordan sier man "takk"? - Dhanyavaad.
Dhanyavaad.
Var det bra?
- Ok. - Hva sa de?
Du gjorde en feil. Du må følge den hele veien ned.
Du bare slapp den og kastet den.
- Du tar det du kan få. - Ja.
Å få en velsignelse for å fjerne alle hindringer foran meg er bra.
- Se på det. - Hva er det?
Dette er en form for cricket som kalles "gully-cricket". "Gully" betyr bakgate.
I det 18. århundre, da India var del av Det britiske imperium
og en stor handelspartner,
introduserte britiske seilere innbyggerne til spillet.
- Han er kasteren. - Ja.
- Oi! Godt tatt imot! - Det var bra.
- Jeg mener… - Det var hardt.
- Dette er et fint sted å være. - Det var morsomt.
India ble uavhengig i 1947, men cricket var her for å bli.
Sesongens siste kamp ble sett av 169 millioner personer.
Det er seks poeng.
Det er 41 millioner flere enn de som så forrige Super Bowl.
Du viser det sånn.
- Wow, det er seks. - Hva er tegnet for det? Bra.
Et av de største lagene i denne delstaten heter Rajasthan Royals.
- Rajasthan Royals? - Ja.
I likhet med barna som spiller hockey på gaten,
er det i disse lokale kampene de begynner å drømme om å bli en superstjerne.
- Jeg ser på dere, og dere er flinke. - Hei.
Er det noen her som ønsker å bli profesjonell cricketspiller?
Jeg ønsker det.
Bra. Er det noen fremtidige skuespillere her?
- Nei. - Wow, alle ønsker å bli cricketspiller.
Ikke nødvendigvis cricketspiller, men alt annet enn skuespiller.
La oss spille. Full kraft.
Skru.
Det var visst en skru på ballen som gjorde det vanskelig å treffe den.
Det er bra.
Det kan være mer ved dette enn jeg hadde trodd.
- Ute. - Ute?
Jeg må si at jeg tapte mot en bedre mann.
Jeg er litt rød i ansiktet, men nå kan jeg ikke skylde på solen.
Så jeg drar tilbake til hotellet for å slappe av litt,
før jeg begynner på den neste delen av mitt indiske eventyr.
- Hei. - God dag.
Australia?
Kiwier.
- Newzealendere. - Første gang for dere også?
- Nei, vært her sju ganger. - Sju ganger?
Den aller første gangen dere dro hit, den aller første gangen,
elsket dere landet idet dere kom hit?
For meg føltes det som å komme hjem.
Vi vet ikke hva som skjer om fem minutter.
- Vi har ingen planer. - Vi vet ikke hvor vi skal bo.
Det er en del av magien. Det er derfor vi er her for sjuende gang.
Det er det jeg er her for å prøve å oppnå.
Jeg prøver ærlig talt å oppleve India
slik en erfaren reisende ville gjort det.
- Strekke ut komfortsonen litt? - Det er det jeg prøver å gjøre.
Har du mange planer, eller tar du det på sparket?
- Jeg skal ta toget. - Det har ikke vi gjort.
- Har dere ikke gjort det? - Vi har ikke tatt offentlig transport.
Hvor har dere vært?
- Du er modigere enn oss. - Kan ikke dra til India uten å ta toget.
- Ta noen sjanser i dag. - Ta noen sjanser.
Mellomnavnet mitt er Risikotaker.
Det var interessant at paret sa at jeg skulle strekke ut komfortsonen min.
Det er lettere sagt enn gjort,
men jeg prøver så godt jeg kan å gjøre det.
Og jeg kan ikke tenke meg en bedre måte å strekke ut komfortsonen min på…
Vi er fremme.
…enn ved å ta et tog til Jaipur,
delstatens hovedstad
og hjemmet til en av de mest populære cricketlagene, Rajasthan Royals.
BILLETTKONTOR
Jeg leter etter Jodhpur-Jaipur-ekspressen, som skal dra klokka fire.
Så jeg må finne plattformen.
Ja, det sier meg ingenting.
Jodhpur stasjon ble åpnet i 1885
og har nesten 50 000 reisende hver dag.
Der er den. Klokka fire. Plattform fem.
Vi drar. Det er utrolig hva du får til når du bestemmer deg for det.
Dette er det nærmeste jeg har vært å føle meg som en reisende.
På de fleste togene her får du valget mellom å stå, sitte
eller slappe av på en sammenleggbar seng.
Unnskyld meg.
Abish har reservert en plass til oss.
Men for å finne ham må jeg stole på min forbløffende intuisjon.
Vogn 2AC. Har ikke funnet den ennå.
Unnskyld meg.
Det kan ikke stemme.
Kan du engelsk?
- Ja. - Vogn 2AC?
- Rett frem. - Rett frem. Ok.
Takk. Takk.
Hei.
- Abish. - Godt å se deg.
Glad du er her.
Etter å ha funnet Abish
ser jeg frem til å nyte utsikten fra vår komfortable sovekupe.
Jeg gleder meg. I en alder av 78 år begynner jeg å bli voksen.
Jaipur, her kommer vi.
For å nå Jaipur må vi reise 320 kilometer østover gjennom Rajasthan.
Det er sånn man virkelig får se landet.
Enten du er rik eller fattig, tar alle toget.
Vennskap blir skapt, romantiske komedier blir startet,
familier rivaliserer. Dette er en viktig del av oppveksten vår.
Når du tenker på at det bor 1,4 milliarder mennesker i dette landet,
er det så store forskjeller.
Etter at vi ble uavhengige og grensene ble laget,
var det en idé som alle fant på.
Vi lærer ikke at vi er én nasjon.
Vi lærer om samhold og mangfold på skolen helt fra første stund.
Så på en måte er det store kontraster, store uforenligheter, enorme forskjeller.
Og jeg vet ikke hvordan,
men den nasjonale identiteten forblir likevel sterk.
Jeg har likt togreiser helt siden jeg var liten.
Noe av det beste ved dem er at du kan reise deg og snuse rundt.
Endelig!
Royals-fans?
- Ja. - Ja.
Det er jeg også.
- Vær så snill. - Ja.
Det viste seg at Rajasthan Royals spiller i kveld.
Og deres trofaste fans ser på at de spiller mer eller mindre overalt.
Har dere dratt på en Royals-kamp?
Ja, vi har sett en kamp.
Hva må jeg vite?
Halla Bol. Det er alt.
- Ja… - Halla Bol?
Ja. Halla Bol betyr at du heier.
- Og det er mottoet til… - Greit. Halla Bol er et heiarop?
Ja, for Rajasthan Royals.
- Halla. "Rop høyt." - Halla Bol. Ja. Ok.
Hyggelig å møte dere.
- Veldig hyggelig. - Jeg håper du koser deg.
- Lykke til. - Takk.
Det er ikke ofte det er en åpen dør på et tog,
men det er fint å få frisk luft.
Alle som kjenner meg, hadde sagt: "Jeg kan ikke tro at du er der."
For…
Du vet, det er et land jeg aldri trodde jeg ville komme meg til.
Det tok tre år å få meg til dette punktet,
og så langt har det vært utrolig. Veldig gøy.
Fem timer og ett Halla Bol senere ankommer vi endelig Jaipur.
- Vi er fremme. - Vi er her. Hvilken vei?
Det er utgangen.
Og så fort jeg finner et sted hvor jeg kan lade batteriene,
gleder jeg meg til å se hvordan denne ikoniske byen ser ut i dagslys.
Jaipur er nesten 300 år gammel,
og er en relativt ung by etter Indias målestokk.
Byen er nå en del av verdensarven til UNESCO,
og den blir også sett på som verdens sentrum for edelstener.
- Hei. - Abish.
- Velkommen. - Sov som en sten.
Jeg ser frem til å oppleve stedet selv,
og Abish har sagt ja til å gi meg en rask omvisning.
- Det er en statue av Mahatma Gandhi. - Der er den.
Kjent som nasjonens far.
Også populær for sine runde briller, i likhet med deg.
- Det er… - Det er Gandhis briller.
Det er Gandhis briller.
Rajasthan har en interessant tradisjon hvor hver by har sin egen farge.
Jodhpur var blå, Udaipur er hvit, Jaisalmer er gullbyen, og Jaipur er rosa.
Da de britiske kongelige var på besøk her i 1876,
lagde innbyggerne litt av et show.
Da prins Albert besøkte Jaipur, malte de hele byen i denne fargen,
siden det er gjestfrihetens farge.
Så da han kom og så fargen, sa han: "Wow, rosa by!"
Og navnet festet seg.
Malerne på den tiden ble vel fornøyd, ble de ikke det?
Det ble de.
I byens hjerte ligger Hawa Mahal, eller Vindenes palass.
Det ble bygget i 1799 og er et arkitektonisk mesterverk i fem etasjer.
Det er mye utrolig å se på her.
Jeg kunne gjerne sett meg rundt i byen hele dagen,
men jeg har en viktig avtale å holde.
Det er vakkert.
Abish har ordnet et møte for meg med Rajasthan Royals.
Sannsynligvis så jeg skal få noen tips etter at jeg ble slått ut av en tiåring.
Eugene, jeg hadde vært innmari spent hvis jeg var deg.
Jeg tror du er klar. Hva betyr dette?
- Seks. - Ja, helt riktig.
Veldig spent.
- Møtes vi senere, eller… - Ja, selvfølgelig.
Sawai Mansingh Stadium er lagets hjemmebane.
Det er noe for seg selv.
Mitt første cricketstadion.
Og med over 15 millioner følgere på sosiale medier
er Royals en ganske stor sak.
Halla Bol, min venn. Halla Bol.
Et perfekt sted for denne nybegynneren å få en oppfrisking om det grunnleggende.
- Hvordan går det? - Bra.
- Velkommen til Royals' hjem i Jaipur. - Takk.
Yaggi er en tidligere spiller som nå setter utespillerne på prøve.
Jeg vet at du er 78, men du ser ut som om du er 50.
- Du ser ung ut. - Wow.
- Kan vi begynne med aktiviseringen? - Greit.
- Dette er for hamstringene og ryggen. - Ja, jeg kjenner det begge stedene.
Nå kommer det viktigste.
- Ja. - Kastearmen. Du blir her.
Hold den og kast.
To. Tre.
- Jeg tror du er klar for å spille nå. - Ja, men jeg er keivhendt.
Yaggi har en stor jobb foran seg.
Og en konvoi av busser, rosa, selvfølgelig,
betyr at spillerne har kommet for sin egen treningsøkt.
Eugene, la meg presentere en av de som kaster hardest, Jofra Archer.
Han er en av de som kaster hardest i hele verden.
Noe sier meg at jeg skulle ha varmet opp litt mer.
- Hyggelig. Vil du spille cricket? - Wow, hyggelig å møte deg. Ja.
Jeg skal la deg spille litt.
Har det noe å si for deg om noen er keivhendt?
Jeg foretrekker å kaste mot keivhendte. Jeg har bedre statistikk mot keivhendte.
Det kommer ikke til å hjelpe meg.
Jofra spiller også for England.
Med dem vant han den største tittelen innen cricket: VM i 2019.
Vis meg hva jeg kan forvente.
Det er greit nok.
Jeg må gi deg litt selvtillit før jeg virkelig kaster hardt.
Når det virkelig gjelder, kan han kaste i 145 kilometer i timen.
Én til. Nesten.
Men inntil videre kaster han i mitt tempo.
Nei, du må bruke balltreet!
- Du må treffe den. - Dette er tungt.
Ikke noe press.
- Var det bra? - Ja, veldig bra.
Jeg må tilbake til treningen, Eugene, men det var hyggelig å møte deg.
- Vi ses igjen før vi drar i dag. - Flott.
Mens Jofra trener ordentlig,
får jeg muligheten til å møte hovedtreneren Rahul Dravid.
Han er cricketens Babe Ruth.
Jeg håper ikke han så slagene mine, for det var ikke så imponerende.
Faktisk håper jeg at ingen ser slagene mine.
- Rahul. Står til? - Hei, Eugene. Står til?
Rahul anses som en av tidenes beste slagmenn,
og han er en ekte folkehelt.
Så du meg der ute?
- Ja. Du er ganske flink. - Jeg og Jofra.
Var det lett å møte ham?
Vel, jeg vet ikke om du så det, men jeg fikk et treff…
Ikke mange kan si det.
Jeg skulle nevne det. Ikke at han må jobbe hardere, men…
Hvis jeg treffer, burde han bli igjen etter treningen.
Jeg håper du har fått en forståelse for det vakre spillet i dette landet.
Ja. Nå kan jeg helt ærlig si at dette er cricketlaget mitt.
Absolutt. Vi har fått én supporter til.
Jeg plukker opp sportslag overalt.
I Spania har jeg Real Betis. Aston Villa i England, selvfølgelig.
Og selvfølgelig Royals her.
Jeg begynner å bli ganske global som fan.
Eugene, nå som du er Rajasthan Royals-fan, har vi en spesiell T-skjorte til deg.
Håper du har den på deg når du ser på kampene.
Å ja! Se på den.
Litt av et minne fra besøket mitt her.
Og mens jeg ser på fra tribunen,
tenker jeg igjen på barna jeg spilte gully-cricket med,
og drømmene deres om å spille for et lag som dette.
- Står til, Eugene? Jeg heter Kumar. - Kumar.
Etter å ha vært kaptein for Sri Lankas landslag og trener for Royals,
er Kumar Sangakkara nå sportsdirektøren deres.
Hva er det ved cricket som treffer alle i dette landet?
Det er en sport som kom ut av den britiske kolonialismen i India.
Vi gjorde den til vår egen.
Så India har sin egen type cricket.
Og den har forent folk, uansett alder, religion, etnisitet og politikk,
siden vi ble uavhengige. Den har et mye større formål enn det du ser her.
Det er utrolig. Jeg vet ikke om det gjelder for noen annen sport.
At den forener folk så mye.
Samme hvor du drar i India, er cricket en del av landets sjel.
Jeg visste ikke at cricket var så viktig før jeg kom hit.
Og det er ikke første gang jeg har blitt helt slått ut på denne reisen.
Velkommen. Hvordan var det?
Vel, du blir nok overlykkelig over å høre at jeg storkoste meg.
Jeg fikk et treff mot Jofra, og kroppen min fikk også et treff.
- Er du glad for at du kom til India? - Jeg er glad for at jeg kom.
Du sa at det ikke er komfortabelt, men du blir komfortabel med det.
Det syns jeg var midt i blinken.
- Du er 78. - Ja.
Jeg er 38. Vi har generasjoner mellom oss. Du reiste helt til India…
All ære til deg for det. Det er inspirerende.
Jeg har innsett at det raske tempoet her
sitter ved siden av uventede øyeblikk med stillhet og åndelighet.
Og når jeg drar hjem, har jeg fått en ny venn i Abish.
- Det var gøy å henge med deg. - Det var virkelig seks.
- Ja. - Ja.
- Seks! - Ja!
Ja, sir.
Nå har jeg bare ett eventyr igjen på kistelisten,
og det siste finner sted mye nærmere hjemmet mitt.
Se på dette. Vancouver i Canada.
Vi er i min egen bakgård.
Neste punkt på kistelisten…
Eugene Levy.
- Michael Bublé! - Jeg er nervøs.
Det var gøy.
- Den kan ikke skade deg. - Ikke det?
Tekst: Espen Stokka