Som živým príkladom príslovia „lepšie neskoro ako nikdy“.
Ešte pred pár rokmi
som žil pokojným, predvídateľným a príjemne stereotypným životom.
Moje nedávne dobrodružstvá to však zmenili.
Tak, čo ma čaká ďalej?
Teraz, keď ma do istej miery možno považovať za cestovateľa,
som si dal za úlohu splniť si vlastný zoznam vysnívaných destinácií…
ZOZNAM VYSNÍVANÝCH DESTINÁCIÍ
…než príde moja konečná destinácia.
Dôkladne som si to naštudoval,
zachoval si otvorenú myseľ…
AMAZONSKÉ DOBRODRUŽSTVÁ
Kto pôjde na túru do Amazónie?
…a prišiel s vlastným zoznamom vysnívaných destinácií.
Pozrite sa na to.
Vitajte v Londýne!
Nikdy som sa necítil viac ako turista.
Toto sú jedny z najlepších
cestovateľských zážitkov, ktoré sa naskytnú len raz za život.
Neberte si to zle, ale je to príšerná jazda.
Vyškrtnuté zo zoznamu.
- Som prvýkrát v Írsku. - Iste, ja som tu už bol.
- Áno, raz. - Raz či dvakrát.
- Raz. - Raz.
Či by som ich mal zažiť aj ja,
je už iná vec.
Ale chcem to brať tak, že som o čosi smelší…
Neverím, že tu naozaj som.
…o čosi odvážnejší…
Aký zákrok!
Jasné, pod tlakom podávam skvelý výkon.
…takže toto by mohol byť môj doteraz najpamätnejší výlet.
Bolo popíjanie s princom Williamom na zozname?
- O tom to je. - O tom to je, však?
EUGENE LEVY: NEOCHOTNÝ CESTOVATEĽ
ZOZNAM VYSNÍVANÝCH DESTINÁCIÍ
Nikdy som nezažil čosi podobné.
Viete, Indiu má na zozname
každý odvážny a skúsený cestovateľ.
Poznám veľa ľudí, ktorí už v Indii boli
a odporúčajú pridať si ju na zoznam.
A hoci uprednostňujem byť sám, dal som na nich
a pricestoval som do najľudnatejšej krajiny na Zemi.
Ak by sa tu natáčal film, isto by niekto povedal:
„Dobre, viete čo, je tu veľký rozruch. Musíme ubrať, aby to vyzeralo reálne.“
Precestoval som viac ako 11-tisíc kilometrov do najväčšieho indického štátu
– Radžastanu.
Je známy aj pod názvom Krajina kráľov
a vychýrený vďaka svojim farebným mestám, historickým pevnostiam a živým trhom.
Pre ľudí ako ja, čo sú tu prvýkrát, je to povinná zastávka.
Neverím, že tu skutočne som.
Moja cesta sa začína v Džodpure, viac ako 500-ročnom meste.
- Zdravím! - Abíš.
Eugene. Vitajte v Indii.
- Ako sa máte? - A vy?
- Dobre. - Veľmi rád vás vidím.
Abíš bude môj miestny sprievodca.
A práve on mi pomôže zorientovať sa v tomto novom prostredí.
- Čo vaša prechádzka? - Slovo „dav“ získalo nový význam.
Áno.
India vás najskôr vyhodí z komfortu, ale časom si na ňu zvyknete.
A keď sa vrátite domov, budete mať úplne iný pohľad na svet.
Nie je komfortná,
- ale časom bude. - Áno.
Dobre, aj som si myslel, že sa niečo také bude musieť stať.
Toto miesto som vybral ako prvé, lebo mi napadlo,
že vás hodím do vody a budete sa musieť naučiť plávať.
Za posledných päť storočí
toto mesto vyrástlo okolo pamätihodnosti, ktorú nemožno prehliadnuť.
Toto je džodpurská pevnosť Mehrangarh.
Vybudovali ju v roku 1459.
- Božemôj. Je obrovská! - Áno.
Dodnes patrí kráľovskej rodine.
Týči sa 120 metrov nad mestom a jej názov znamená „Pevnosť slnka“.
Čo je dosť výstižné, keďže leží hneď vedľa púšte.
- Môžem vám ukázať trh, ak chcete. - Dobre.
Celý trh Sardar sa nachádza rovno pod pevnosťou Mehrangarh.
- Dobre. - Zoženiete tam všetko.
- Pozrieme si ho? - Poďme na to.
Je to zmyslový pretlak – farby, koreniny, ľudia, tváre všade okolo.
Pri každom kroku musíte vyjednávať a je to vzrušujúce, naučíte sa kopec vecí.
Povedal by som, že je tu rozhodne farebnejšie než v Kanade.
To áno.
Ak by ste mali povedať jednu vec, ktorou je Džodpur známy, čo to je?
Povedal by som, že látky.
Pozrite sa sem.
Všetky tieto látky sú typické pre Radžastan, teda štát, v ktorom teraz sme.
Farby, s ktorými sa tu stretávam, sú oveľa živšie
než na všetkých fotkách, ktoré som videl.
Keď to zažijete na ulici, je to hotový výbuch farieb.
A na tomto mieste vám nedajú zabrať iba farby.
Toto je rasca.
Toto je… ryža.
- Ryža s rascou. - Áno.
Mätový čaj. Opatrne ovoňajte.
Opatrne ovoňajte.
Čo je?
Je to ako Vaporub. Je to…
Masť, ktorá sa natiera na hruď, keď ste chorý.
- Dobrý na trávenie… - Áno.
- …imunitu a upokojenie celého tela. - Áno.
Tu na ulici toho človeku udrie do očí až-až.
Aby som skutočne nasal atmosféru mesta, Abíš ma vezme na jeho obľúbenú vyhliadku.
Odvezieme sa rikšou.
Skúste byť pokojný.
- Mám byť pokojný? - Áno. To je základ.
Je to mix medzi newyorským taxíkom a trojkolkou.
Tieto rikše najazdia po celej krajiny asi 200 miliónov jázd denne.
- Pár tipov. - Áno.
Prvý: vždy sa držte.
- Pravá a ľavá noha sem. - Áno.
Sem-tam to poskočí, vtedy spustite ruku dole a zapojte brucho.
A trochu sa podvihnite.
Tak fajn.
Kto je náš šofér?
- Bablu. Bablu Dži, namasté. - Bablu.
- Namasté. - Ako sa máte?
- Páni! - To bolo tesné.
Skoro tú ženu prešiel.
Neberte si to zle, Bablu,
ste výborný šofér, ale je to príšerná jazda.
Na uliciach uvidíte veľa zvierat.
Kravy sú tu v tejto časti krajiny veľmi uctievané.
V Toronte
- majú chodci právo prejsť cez cestu prví. - Áno.
Tu majú to právo zvieratá.
A kam idú?
Behajú po uliciach a potom sa vrátia.
- Pozrite na ne. - Sú…
Vrátia sa domov.
V hinduizme, najväčšom náboženstve Indie, sa kravy považujú za posvätné.
A aj napriek veľkej premávke sa zdá,
že sú omnoho pokojnejšie než ja.
- To bolo najhoršie. - Áno.
Začínam v tom mať cvik.
- Ďakujeme. - Áno.
Naposledy mi takto popraskal kosti môj chiropraktik.
Sme tu.
Do starého mesta sme sa nakoniec dostali.
Tento farebný labyrint kľukatých uličiek
je dôvodom, prečo Džodpur nazývajú Modré mesto.
- To je tá pevnosť. - Páni, áno.
Prečo modrá?
Modrá udržuje nižšiu teplotu. Predsa len sme v púšti.
Modrá má takisto odzrkadliť, že v tejto časti mesta
kedysi žila kňazská skupina Brahmani.
- Jeden z najlepších… - Páni.
…výhľadov v meste.
To si viem predstaviť. Teda pokiaľ nie ste v paláci.
- Čo je… No neviem. - Dobre, dostali ste ma.
Hej, viac si dovoliť nemôžem, dobre?
Nie som kráľ, aby som vás tam dostal.
Videli ste už niečo takéto?
Nikdy som nevidel mesto takejto farby.
A nečakal som, že Džodpur bude taký veľký.
Nečakal som modré mesto.
Ale vidím a cítim, prečo vybrali práve túto farbu.
Letné teploty bežne stúpajú nad 37 stupňov Celzia,
preto sa idem schladiť do hotela.
Som tu pol dňa, viete,
a veľmi si to tu užívam.
Nesmierne sa teším, až zažijem, aká je tunajšia kultúra,
akí sú ľudia a ako sa tu vlastne žije.
A zdá sa, že maharadžovia – starí králi Indie,
mali dosť dobrý život.
Stačí sa pozrieť, kde budem bývať.
Bal Samand Lake Palace.
S výhľadom na jedno z prvých umelých jazier v Indii vytesaných do skaly.
V 17. storočí dal palác postaviť vtedajší maharadža mesta.
- Zdravím. Ďakujem. - Vitajte, pane.
Pripravili sme pre vás tradičné privítanie. Prosím.
Podľa tejto uvítacej oslavy
by som povedal, že čakajú niekoho s väčším kráľovským šmrncom, než som ja.
Ďakujem.
- Ďakujem. - Nie je za čo.
- Pane. - Zdravím.
Toto je Bal Samand Lake Palace.
Bol to letný palác kráľovskej rodiny z Džodpuru.
A prerobili ho na hotel.
- Je naozaj pekný. - Áno.
Keď sme prichádzali, nevedel som, či mám fatamorgánu alebo je to skutočné.
Dávajte si však pozor na opice. Máme ich tu veľa.
Neublížia ale, dávajte si na ne pozor.
- Nemám sa približovať. - Áno.
- Dobre. - Prajem pekný pobyt.
- Vďaka. - Ďakujem.
Po tom, čo kráľovskú rezidenciu zmenili na luxusný hotel,
sa dvere paláca a jeho záhrady otvorili hosťom,
ktorí sa chceli štýlovo vyhnúť horúčave púšte.
Musím povedať, že si užívam ten priestor a to ticho.
Momentálne mi to pripadá nereálne.
Žiadne ďalšie telefonáty, máme tu opice.
Páni, zlaté. Čaute, decká!
Moje indické dobrodružstvo sa začína naozaj skvelo.
A moje večerné plány nie sú o nič horšie.
Abíš ma pozval na párty k svojim bohatým priateľom.
Teda, pokiaľ sa dostanem cez miestnu ochranku.
- Eugene! - Abíš.
Si vyobliekaný na tanec.
Aj tebe to pristane. Predstavím ťa priateľom.
- Áno. - Adžit…
Bratranci Udej a Adžit sú z radžastanskej šľachtickej rodiny.
Páni, je to tu skvelé. Komu to tu patrí?
- Jemu. - Jemu.
Čo asi vysvetľuje túto pôsobivú párty.
Ako dlho tu žiješ, Udej?
Vyrástol som tu, ale moja rodina tu býva už 600 rokov.
Šesťsto rokov znamená, že som 18. či 19. generácia.
Čomu sa venovala tvoja rodina?
Rodina bola oddaná džodpurskému maharadžovi.
Náš pradedo a jeho rodičia vyberali dane pre maharadžu.
Šľachtické výsady zrušili v 70. rokoch,
no mnohé rodiny pokračujú v ich tradíciách.
A v tomto prípade to znamená poriadnu oslavu
pre tohto čestného hosťa.
- Toto je čestný hosť. - Čestný hosť?
- Áno, to je on. - On je ten čestný hosť?
Dnešný večer je o tom, aby sme oficiálne privítali malého Rudru Veera v Džodpure.
Toto je jeho prvý výlet do rodinného sídla.
Preto je to veľmi dôležitý návrat domov.
- Je to veľká vec. Takže… - Áno.
Áno.
Úplne chápem, úplne chápem.
Pozrime, aký si ty veľký chlapček!
Máte vnúčatá?
Áno, mám vnuka, čoskoro bude mať tri roky.
Jej.
A ešte nedávno som ho takto…
- Áno, ste prirodzený talent. - …držal.
Vadilo by niekomu, ak by som si ho vzal domov?
Pán Veľkáč.
Neviem, či si RV túto oslavu zapamätá,
ale trochu sebecky dúfam, že mňa áno,
keďže si pripíjame na jeho šťastie.
Veľmi dobré.
Indické šľachtici nie sú jediní, ktorí si tu dobre nažívajú.
India je najrýchlejšie rastúca ekonomika na svete
a len za minulý rok jej pribudlo viac ako 30-tisíc nových milionárov.
A už po prvom dni
mám pocit, že začínam chápať, aký rôznorodý je tunajší život.
Povedzte mi o Radžastane.
Má svoju vlastnú osobnosť?
Pomenovanie Radžastan sa skladá z dvoch slov, ktoré znamenajú „Miesto kráľov“.
Malo vlastnú armádu, vlastnú menu a súdny systém.
Keď cestujete Indiou, každým štátom v nej sa mení aj kultúra.
A aby ste mali predstavu, aká je rôznorodá,
poviem, že keď sa presunutie, zažijete iný dialekt.
Stačí prejsť 100 kilometrov
akýmkoľvek smerom a zažijete iné jedlo, ľudí a jazyk.
Je to skoro ako národ v rámci viacerých národov.
Niektoré odhady hovoria, že máme takmer 20-tisíc dialektov.
Existuje niečo, čo túto krajinu spája?
Podľa ústavy je na Indii veľmi výnimočné to,
že je sekulárna.
Najrozšírenejšie náboženstvo v krajine je hinduizmus.
- Hinduizmus? - Áno.
No i tak tu máme veľmi veľkú moslimskú populáciu,
takisto veľkú kresťanskú populáciu a žijú tu aj židia. Máme tu všetkých.
- Ale dominantných náboženstvom je kriket. - Naozaj?
Každý štát má svoj tím.
Bezpodmienečne podporujete tím štátu, v ktorom žijete.
Je to ako náboženstvo.
Kriket je pre mňa neprebádaná oblasť,
ale taký je zatiaľ celý priebeh tejto cesty.
Bolo to úžasné.
A po večeri na najživšej oslave v celom meste,
budem zajtra pripravený preskúmať viac z mesta.
- Páni. - Ďakujeme.
Vyspal som sa výborne.
Počujete?
Spev vtákov. Nepočul som nič iné.
A bola to hudba pre moje uši.
Čo sa týka luxusu, maharadžovia dobre vedeli, čo robia.
Dnes ráno však vymením zelené palácové záhrady
za džodpurské modré staré mesto.
- Abíš. Ako sa máš? - Dobre.
Takéto tiché som toto mesto ešte nepočul.
- India je nádherná… - Páni.
…lebo v nej nájdeš chvíľky pokoja, ako teraz, a extrémne rušné miesta.
To je pandit. Niečo ako kňaz.
Pandit.
V Indii je asi 1,1 miliardy hinduistov.
To je Gáneš Dží.
Gáneš je Boh, ku ktorému sa modlíš,
keď začínaš novú výzvu či nové dobrodružstvo.
Preto je po celej krajine plno takýchto svätýň.
Umožňujú ľuďom spojiť sa so svojou spiritualitou, kdekoľvek sú.
Ak ti to nebude vadiť, poprosím kňaza o malé požehnanie.
Iste, to bude milé.
Musíš si sadnúť
a vyzuť sa, ak nevadí?
- Sadnúť a vyzuť sa? - Sadnúť a vyzuť sa.
- To zvládnem. - To je ono.
Toto je prasada – požehnanie, môžeš si ho vziať.
Ešte niečo! Musíš rozbiť ten kokos.
Aký to má význam?
Voda, čo z neho vytečie, ťa pokropí pri požehnaní.
Dobre. Takže, vy…
Raz, dva, tri…
Požehnali ti, rozbil si kokos a môžeš zjesť prasadu.
- Páni. - Nič ti nestojí v ceste.
- Ako sa v Indii povie ďakujem? - Dhanyavaad.
Dhanyavaad, dhanyavaad.
Bolo to dobré?
- Dobre. - Čo hovoria?
Urobil si chybu. Mal si ho hodiť priamo na zem.
Ty si ho len hodil a pustil.
- No, tak aspoň niečo, nie? - Áno.
Dostať požehnanie, aby ma obišli všetky prekážky, ktoré na mňa čakajú,
je podľa mňa dobrá vec.
- Pozri. - Čo to je?
Toto je takzvaný gully kriket.
Gully znamená úžľabina.
V 18. storočí bola India súčasťou Britského impéria
a hlavným zdrojom obchodu.
Britskí námorníci v tom období naučili miestnych túto hru.
- Tamten je nadhadzovač. - Áno.
Dobrý postreh!
- V pohode. - To je ono.
- Teda… - Neľútostné.
Vieš, dobre, že sme tu. Teraz to je…
To je na popukanie.
India získala samostatnosť v roku 1947,
ale kriket sa tu usadil nastálo.
Poslednú hru sezóny sledovalo 169 miliónov ľudí.
Šesťbodový úder.
To je o 41 miliónov viac než posledný Super Bowl.
Toto ukážeš.
Páni, šesťbodový!
Čože? Čo sa ukazuje? Výborne.
Medzi najväčšie tímy v krajine patrí Rajasthan Royals.
- Rajasthan Royals? - Áno.
Je to, ako keď u nás hrajú deti hokej
– tieto pouličné hry sú miestom,
kde vznikajú ich sny o tom, že sa stanú športovými hviezdami.
- Sledujem vás… - Dobrý.
…a ste naozaj veľmi dobrí.
Chce sa niekto z vás stať profesionálnym hráčom kriketu?
Ja.
To je dobre. Chcel by niekto z vás byť hercom?
- Nie. - Páni, všetci chcú byť hráči kriketu.
Možno ani nie hráč kriketu,
no čokoľvek iné než herec.
Tak si zahrajme. Celou silou.
Točivú.
Tá loptička sa zjavne točila,
preto ju bolo také ťažké trafiť.
Dobre, bež!
Možno je na tom viac, ako som si myslel.
- Von. - Von?
Musím priznať, že som prehral s lepším.
Trochu sa mi červenajú líca,
no tentoraz to nemôžem zvaliť na slnko.
Mierim späť do hotela, aby som si trochu vydýchol,
než sa vrhnem do ďalšej etapy môjho indického dobrodružstva.
- Dobrý. - Zdravíčko.
Austrália?
Kiwáci.
- Nový Zéland. - Áno?
Aj vy ste tu prvýkrát?
Nie, už siedmy.
- Siedmy? - Áno.
Môžem sa vás opýtať? Keď ste sem prišli úplne prvýkrát,
páčilo sa vám to tu už od začiatku?
Ja som mala pocit, že som prišla domov.
Nevieme, čo bude o päť minút.
Nemáme plán na každý deň.
Nevieme, kde sa ubytujeme.
A v tom je to kúzlo.
A preto sme tu už siedmykrát.
Presne o to sa tu snažím.
Zažiť Indiu tak,
ako by ju zažil každý skúsený cestovateľ. A…
Trochu si rozšíriť komfortnú zónu?
Rozšíriť si komfortnú zónu… o to sa snažím.
Máte plány, či ich vymýšľate za pochodu?
Pôjdem vlakom.
- My sme ním ešte nešli. - Dobre!
Vy ste ním nešli?
Nešli sme hromadnou dopravou.
A kde ste teda boli?
Ste odvážnejší.
Nemôžete byť v Indii a nejsť vlakom.
Dnes riskujete, všakže?
Dnes riskujem.
Moje druhé meno. Riskovač.
Zaujalo ma, čo povedal ten pár,
viete, o rozšírení komfortnej zóny a riskovaní…
Ľahšie sa to povie, než urobí,
ale snažím sa zo všetkých síl.
A nenapadá mi lepší spôsob, ako rozšíriť svoju komfortnú zónu…
Sme tu.
…ako cesta vlakom do Džajpuru.
Je to hlavné mesto tohto štátu
a je domovom jedného z najpopulárnejších kriketových tímov, Rajasthan Royals.
PREDAJ LÍSTKOV
Hľadám Expres Džodpur-Džajpur,
ktorý vyráža o 16.00.
Musím nájsť nástupište.
Hej, netuším, čo tam je.
Džodpurskú stanicu otvorili v roku 1885
a denne ňou prejde takmer 50-tisíc ľudí.
Tamto je. 16:00. Áno, nástupište päť.
Ideme.
Je neuveriteľné, čo človek dokáže, keď sa pre niečo rozhodne.
Nikdy som sa necítil viac ako cestovateľ.
DŽODPUR
Vo väčšine vlakov máte na výber, či budete stáť, sedieť,
alebo si vyložíte nohy na sklápaciu posteľ.
Prepáčte.
Abíš nám kúpil miestenky.
Aby som ho však našiel, budem sa musieť spoľahnúť na svoju intuíciu…
Vozeň 2AC…
Ešte som ho nenašiel.
Prepáčte.
Určite som zle.
Hovoríte anglicky?
- Áno. - Vozeň 2AC?
- Choďte ďalej. - Ďalej.
Dobre.
Ďakujem.
Ahoj.
- Abíš. - Rád ťa vidím.
Som rád, že si tu.
Našiel som Abíša
a teraz sa môžem tešiť na výhľady z pohodlia nášho spiaceho kupé.
Teším sa.
V 78 rokoch konečne rastiem.
Džajpur, už ideme.
DŽODPUR
Cestou do Dažjpuru prejdeme takmer 330 kilometrov naprieč Radžastanom.
Takto človek krajinu naozaj uvidí.
Vlakom cestuje každý – bohatý i chudobný.
Vznikajú tu priateľstvá, začínajú sa tu romantické komédie,
pokračujú rodinné spory,
je to skutočná súčasť celého nášho detstva.
Keď pomyslím na to, že v tejto krajine žije 1,4 miliardy ľudí,
je v nej veľmi veľa rozdielov.
Keď sme získali nezávislosť a vymedzili hranice,
všetci prišli s jedným nápadom.
Neučili nás, že sme jeden národ.
Jednota a rozmanitosť boli hodnoty,
ktoré nás v škole učili od samého začiatku.
Takže zažívame výrazný kontrast a veľkú protikladnosť,
obrovské rozdiely.
A neviem, ako je to možné,
ale národná identita stále pretrváva.
Už od detstva mám rád cestovanie vlakom.
A najlepšie na ňom je,
že sa môžete postaviť a ísť sliediť.
Konečne!
Fanúšikovia Royals?
- Áno. - Áno.
To… aj ja.
- Prosím. - Áno.
Ukázalo sa, že dnes hrajú Rojasthan Royals.
A ich oddaní fanúšikovia ich budú sledovať v podstate odkiaľkoľvek.
Už ste niekedy boli na ich zápase?
Áno, sledovali sme zápas.
Čo by som mal vedieť?
Halla Bol. Tak.
- Áno, to je… - Halla Bol?
Áno. Tak sa povzbudzuje.
- A je to aj motto… - Dobre.
- Rajasthan Royals. - Je to povzbudenie?
Áno, od Rajasthan Royals.
- Halla – kričte nahlas. Áno. - Hallal Bol. Áno. Dobre.
Rád som vás oboch spoznal.
- Podobne. - Pekný výlet.
- Veľa šťastia. - Vďaka.
Vo vlakoch nezvyknú bývať otvorené dvere,
ale ten čerstvý vzduch je celkom fajn.
Každý, kto ma pozná, by povedal: „Neverím, že tam naozaj si.“
Pretože…
úprimne, nikdy som si nemyslel, že túto krajinu niekedy navštívim.
Trvalo mi tri roky, kým som sa odhodlal,
no zatiaľ je to úžasné a zábavné.
O päť hodín a jeden Hallal Bol neskôr
sme konečne dorazili do Džajpuru.
- Zvládli sme to. - Sme tu.
- Zvládli sme to. - Kadiaľ?
To by mal byť východ.
A keď nájdem miesto, kde si dobijem baterky,
teším sa, až zistím, ako toto ikonické mesto vyzerá počas dňa.
Džajpur.
Má takmer 300 rokov,
no na indické pomery je to celkom mladé mesto.
Dnes je zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO
a zároveň sa považuje za svetový drahokamový raj.
- Ahoj. - Abíš.
- Vitaj. - Spal som ako bábätko.
Teším sa, až okúsim toto mesto na vlastnej koži.
A Abíš mi spraví prehliadku s rýchlymi zastávkami.
Tamto je socha Mahátma Gándhí.
Tam je.
Je to otec národa.
A je veľmi známy okrúhlymi rámami na okuliaroch, ako máš ty.
Sú…
Sú to Gándhího okuliare.
Radžastan má zaujímavú tradíciu, každé mesto má vlastnú farbu.
Džodpur bol modrý, Udajpur je biely,
Džajsalmér je zlatý a Džajpur je ružový.
Keď v roku 1876 navštívili mesto členovia britskej kráľovskej rodiny,
privítali ich vo veľkom štýle.
Keď prišiel princ Albert do Džajpuru, celé mesto vymaľovali naružovo,
pretože ružová je farba pohostinnosti a privítania.
Preto pri príchode povedal: „Páni, ružové mesto!“
A odvtedy mu to meno zostalo.
Tak to muselo maliarov potešiť, však?
Potešilo.
V srdci mesta sa nachádza Hawa Mahal, alebo inak Veterný palác.
Toto päťposchodové architektonické dielo postavili v roku 1799.
Dá sa tu pozerať na veľmi veľa pekných miest.
Rád by som celý deň strávil obzeraním mesta,
ale mám dôležitú schôdzku.
Je tu krásne.
Abíš mi vybavil stretnutie s Rajasthan Royals.
Zrejme aby som dostal nejaké rady, keďže ma porazilo desaťročné dieťa.
Eugene, byť tebou, veľmi by som sa tešil.
Myslím, že som ťa pripravil. Čo znamená toto?
Šesť bodov.
Áno, presne.
Veľmi sa teším.
A uvidíme sa neskôr, či…
Áno, samozrejme.
Štadión Sawai Mansingh je domáce ihrisko tímu.
Páni. Tak to je niečo.
Môj prvý kriketový štadión.
Royals majú vyše 15 miliónov sledovateľov na sociálnych sieťach,
takže nie sú len hocijaký tím.
Halla Bol, priateľu. Halla Bol.
Je to teda ideálne miesto, kde si ako nováčik môžem oprášiť základy.
- Ako sa máte? - Dobre.
Vitajte v domove Royals…
- Ďakujem. - …v Džajpure.
Jaggi tu kedysi hrával a teraz dáva obrancov poriadne zabrať.
Viem, že máte 78 rokov, ale vyzeráte na 50.
Vyzeráte mlado.
- Vyzeráte mlado. - Fíha.
Môžeme sa najskôr rozohriať?
- Iste. - Dobre.
Toto je na hamstringy a chrbát.
- Áno, cítim hamstringy… - Tri…
- …a chrbát. - …štyri.
A teraz to najdôležitejšie.
- Áno. - Hádzanie. Ostaňte tu,
podržte to a hoďte.
Dva, tri.
- Stačí. - Ach jaj.
Ste pripravený na hru.
Áno, ale som ľavák.
Jaggi to bude mať fakt náročné.
A konvoj autobusov, samozrejme, ružových,
znamená, že hráči prišli na svoj tréning.
Eugene, predstavím ti jedného z našich najrýchlejších nadhadzovačov.
Jofra Archer.
Patrí k najrýchlejším na svete.
Niečo mi navráva, že som sa mal rozcvičovať o čosi dlhšie.
- Teší ma. - Páni, to mňa teší.
- Zahráme si? - Áno.
Nechám vás si to skúsiť.
Robí rozdiel, ak je niekto ľavák?
Radšej nadhadzujem ľavákom.
Mám lepšie štatistiky proti ľavákom ako proti pravákom.
No, tak to mi veľmi nepomôže, však?
Jofra hrá aj za Anglicko.
Vyhral s nimi najprestížnejšiu trofej v krikete: Svetový pohár v roku 2019.
Skús mi povedať, čo mám čakať.
To nič.
Než to naozaj rozbalím, musím vám dovoliť získať sebavedomie.
Keď treba, dokáže nadhodiť loptičku rýchlosťou 145 km za hodinu.
Ešte. Tesné.
No teraz to robí mojou rýchlosťou.
Nie, musíte použiť raketu!
- Musíte trafiť loptu. - Je ťažká.
Žiaden tlak.
- Bolo to dobré? - Áno, výborné. Výborné.
Musím sa vrátiť k tréningu, ale veľmi rád som vás spoznal, Eugene.
Prídem za vami, než dnes odídeme.
- Skvelé. - Fajn.
Jofru čaká skutočný tréning
a ja mám čas ísť za hlavným trénerom Rahulom Dravidom.
Je v podstate kriketová verzia Babe Rutha.
Dúfam, že nevidel moje odpaly.
Lebo, veď viete, nestáli za veľa.
Vlastne dúfam, že ich nevidel nikto.
- Rahul. - Zdravím, Eugene.
Ako sa máte?
Rahul je považovaný za jedného z najlepších pálkarov všetkých čias
a za skutočného národného hrdinu.
Videli ste ma tam?
- Áno. Ste dobrý. - Áno, bol som tam s Jofrom.
Ste… Je ľahké sa proti nemu postaviť?
No, viete, neviem, či ste si všimli, ale loptičku som odrazil…
Tým sa nemôže pochváliť veľa ľudí…
Chcel som povedať, niežeby potreboval viac trénovať, ale…
ak dokážem jeho loptičky odraziť, mal by trénovať.
Áno. Dúfam, že už máte predstavu o tom, čo tu považujeme za krásnu hru.
Áno. Teraz môžem povedať, že čo sa kriketu týka, toto je môj tím.
Určite. Máme ďalšieho podporovateľa a fanúšika.
Nachádzam nové obľúbené športové tímy, kadiaľ chodím.
V Španielsku som našiel Real Betis.
V Anglicku, samozrejme, Aston Villa.
A ako inak, Royals v Indii.
Začínam fandiť tímom z celého sveta.
Stali ste sa fanúšikom Rajasthan Royals, preto pre vás máme dres.
Snáď ho budete hrdo nosiť pri fandení.
Áno! Pozrite sa na to.
Naozaj pekná pamiatka na moju návštevu.
Pri sedení na tribúne
si spomeniem na deti, s ktorými som hral pouličný kriket,
a na ich sen dostať sa do takéhoto tímu.
Ako sa máte, Eugene? Som Kumar.
Kumar.
Po tom, čo bol kapitánom národného tímu Srí Lanky
a trénoval Royals,
je Kumar Sangakkara teraz ich riaditeľom kriketu.
Čo na krikete podľa vás
osloví každého v tejto krajine?
Je to šport, ktorý sa u nás rozšíril počas britského kolonializmu v Indii.
My sme z neho urobili niečo vlastné.
India bude mať vlastný, typicky indický spôsob hrania kriketu.
A spája ľudí,
všetky vekové, náboženské, etnické a politické skupiny, odkedy sme nezávislí.
Občas to má oveľa väčší význam než to, čo vidíte tu.
Je to úžasné. Neviem, či existuje nejaký iný šport,
ktorý by takto spájal ľudí.
Nech pôjdete v Indii kamkoľvek, zistíte, že ľudia si kriket nosia v srdci.
O tom, aký význam má kriket, som pred príchodom sem nič nevedel.
A musím povedať, že to nie je prvýkrát, čo ma na tejto ceste niečo úplne ohromilo.
Vitaj. Aké to bolo?
No, veď vieš,
potešíš sa, keď poviem, že to bolo skvelé.
Podarilo sa mi odpáliť Jofru a moje telo si to tiež odnieslo.
Si rád, že si prišiel do Indie?
Som rád, že som prišiel.
Nedávno si povedal,
že ťa vyhodí z komfortu, ale potom si na ňu zvykneš.
A je to úplne výstižné.
- Máš 78 rokov… - Áno.
Ja mám 38. Sú medzi nami celé generácie.
A odvážil si sa prísť až do Indie.
Klobúk dole, neviem… ja ti neviem, je to veľmi inšpiratívne.
Uvedomil som si, že tunajšie rýchle životné tempo
ide ruka v ruke s prekvapivými chvíľami pokoja a duchovna.
Vrátim sa domov s vedomím, že mám nového priateľa Abíša.
Bola to s tebou zábava.
Bolo to naozaj… šesť.
- Áno. - Áno.
- Šesť! - Áno!
Áno, pane.
Ostáva mi posledné dobrodružstvo z môjho zoznamu
a čaká ma oveľa bližšie k môjmu domovu.
Pozrite. Vancouver, Kanada.
Sme na mojom dvore.
- Ďalší bod na zozname… - Juchú!
Eugene Levy.
Michael Bublé.
Ahoj. Som nervózny.
Áno, bola to sranda.
- Neublíži ti to. Nie. - Nie?
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová