Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
В Ъ Р Х О В Е Н З А К О Н
Човек има право на избор.
Бог не предопределя пътя му.
Хората сами решават да посегнат към забранения плод.
Божията заповед не цели да ограничава
или пък да принуждава,
а да направи човек безсмъртен.
Съвършен.
Заповедта дава право на избор.
Законите също налагат ограничения.
В Стария завет десетте Божи заповеди,
които Бог предава на Мойсей на Синай планина:
"Не прави това".
Не прави това или онова, не ламти.
Но в Новия завет Иисус казва:
"Обичай ближния си както себе си".
Векове по-късно Августин Блажени казва:
"Обичайте и следвайте сърцето си".
Не може да нараните хората, които обичате.
Макар законите да ни поставят ограничения,
искам да подчертая, че законът на любовта в Новия завет
лежи върху идеята да усъвършенстваме себе си.
Законът ви подтиква към съвършенство.
"Аз бих желал да бъдете съвършени, както вашият Отец, е съвършен".
Това отговаря ли на въпроса ти?
- Така мисля. - Много добре.
Някой друг?
Колко?
Обичайното. Не съм ял.
Не искаш ли една от тези инсулинови писалки?
Ще ти спести убождането.
Пак ли същото? Късно е за промяна.
Какво каза Зоуи?
Ще има събиране на класа по повод 20-годишнината от завършването.
- Покани ме. - Какво събиране?
Някои от съучениците ми ще идват в града.
Искат да си поговорим, да видим кой къде е в живота.
На същото място, където ни беше абитуриентският бал.
- В "Траян"? - Да.
Ти какво каза?
Че ще си помисля.
Не харесвам съучениците ти.
Да.
Не ми се ходи особено, просто ми е любопитно.
Със страх от Бога, вяра и любов, приближете се.
Благословен да бъде оня, който иде в името Господно.
Господ е Бог, който ни показва светлина.
Приближете се.
- Как се казваш? - Раду.
Божият слуга Раду
получава най-ценното тяло и кръв Христови
на нашия Бог Иисус Христос за опрощение и вечен живот.
Божият слуга Дариус
получава най-ценното тяло и кръв Христови.
Покрий си главата.
Божият слуга Екатерина
получава най-ценното тяло и кръв Христови
на нашия Бог Иисус Христос за опрощение и вечен живот.
Заповядай.
С Господа ще се хвали душата ми.
Смирените ще чуят това и ще се зарадват.
Алилуя.
Величайте Господа с мене,
и заедно нека възвеличим името Му.
Алилуя.
Потърсих Господа,
и Той ме послуша,
и от всичките ми страхове ме избави.
Алилуя.
Прости нам дълговете ни,
както и ние прощаваме на длъжниците си.
И не ни въвеждай в изкушение,
но ни избави от лукавия.
В името на Отца и Сина и Светия Дух. Амин!
Седнете.
Работете върху домашните си тихо.
Ако имате въпроси...
Да?
Мислих си за онова, което казахте. Говорих с баща си.
Казахте, че правилата не са задължителни.
Изборът да се самоусъвършенстваме.
Позовавам се на Декалога и тълкуванието му от Иисус.
Мисля, че правилата са създадени, за да контролират хората.
Така смята баща ти?
Да, и аз съм на неговото мнение.
Правилата могат да дадат смисъл на живота ни.
За нас този смисъл е Христос.
Възможно е.
Това е само едно от тълкуванията.
Хората могат да изберат друго. Съдбата ни не е предопределена.
Не визирах предопределението.
Ако всички имаме едно и също предопределение, тогава какво?
Библията е базирана на същия принцип. Да или не.
- Персонажите... - Не са персонажи, а истински хора.
Хората са сложни.
В какъв смисъл?
В Стария завет пише, че Божият син ще умре за човечеството.
Иисус предсказва, че един от апостолите му ще го предаде.
- Нали така? - Да.
Имаме сигурно предателство и 12 апостоли.
Един от тях е изменник.
Юда е бил предопределен за предател. Нямал е избор.
Напротив. Могъл е да не предава Иисус.
Тогава нямаше да бъдем тук днес.
Значи смяташ, че хората нямат право на избор?
Той го мисли.
Но само ако няма правила и значение.
В противен случай изборът ни се свежда до "да" или "не".
Ограничен е.
Свободни сме само, ако можем да задаваме въпросите.
Какви въпроси?
Струва ли си да живеем?
За мен това е добър въпрос.
Чудя се какво чете. Откъде е?
От Хале, Германия. Но си е румънец.
Върна се преди няколко седмици.
- Работа в чужбина? - Да, майка му.
Но се върна сам, не е могъл да се приспособи.
В момента живее с баба си.
Не е могъл да се приспособи?
Не знам какво се е случило, от училището не дадоха информация.
Реших да го приемем, за да не изгуби цяла година.
Умен е, ще навакса.
Ще работи с Флорин върху проекта по химия.
Помолих учителите да му дадат копия от записките си.
- Ще се оправи. - Сигурна съм.
Баба му едва не падна на колене, за да ме умолява.
Но ако той... Здравейте!
- Кажи ми, ако създава проблеми. - Разбира се.
Имам въпрос.
Към мен ли?
Кажи.
Смяташ ли, че свободата е съвместима с вярата?
В какъв смисъл?
Нека перифразирам.
Християнството насърчава ли идеята, че човек е свободен?
Източното православие ли?
Разбира се, що за въпрос?
Иисус е пътят, и истината, и животът.
Той сочи пътя към избавлението. Някои го следват, други - не.
А останалите?
- Кои? - Които не казват "да" или "не".
- Има ли трети вариант? - И трети, и четвърти.
Може би има хора, които не искат да Го следват или да не Го следват.
И какво правят тогава? Плетат на една кука?
Не, сами намират отговорите и придават смисъл на живота си.
Флорин, просветли нашия енориаш в богословската й дилема.
Не знам.
Вероятно е права.
Как така?
Някои хора не са чували за Христос. Например в Азия или Африка.
Защото никой не им е казал.
В Африка е етиопската православна църква,
- в Азия са Йордания, Армения... - Нямам предвид тях.
Визирам онези, които са чували за Него, но не Го следват.
Не разбирам какво избират те.
Някакъв друг начин.
Правилата заличават свободата. Тя също се превръща в правило.
Ще ни спестиш ли глупостите от Новата епоха?
Ние вярваме, че Иисус Христос е нашият Спасител.
Независимо дали си чувала за Него, или плетеш на една кука в Африка.
Хората имат право на избор.
Но е наш дълг да свидетелстваме, че Христос е единственият Бог.
Да речем, че някои хора не са взели решение.
- Те ще бъдат ли спасени? - Не.
- Няма как да сме сигурни. - Защо?
Много малко ще бъдат спасени. Трудно е да разбереш кой вярва.
Изобщо не е трудно.
Щом са се покаяли и вярват в Евангелието.
Могат да си променят мнението или да изпитат съмнения.
Флорин, кажи каквото ти е на сърце и ме остави да се нахраня.
Чета за Хайзенберг и според неговия принцип
мястото и импулсът на дадена частица не могат да бъдат точно определени.
Нима?
И какво от това?
Подобно е. Няма как да определим колко силна и истинска е нечия вяра.
В един момент атеистът може да започне да вярва.
Тогава няма да е атеист.
Трагедия може да споходи някой покаял се, и той...
Атеист, покаял се... Играеш си с думите.
Всичко е относително.
Как се казва тази книга?
"Несигурност".
Учителят ми я даде.
- Кой учител? - По химия.
Каква полза от нея?
Остави го да чете.
Намирам я за интересна.
Да, много е интересна.
Ще ти дам книга по темата.
Изглежда пренебрегваш уроците.
Ясно?
Ще ми биеш ли инжекцията?
Да.
Ще ти донеса кърпа да се почистиш.
- Свободен час ли имаш? - Да.
Мога ли да те помоля за услуга? Имам видеоразговор с французите.
Да, разбира се.
Днес ще имат контролно.
Четири теми, по три проблема на всяка.
Кажи им да не бързат, правили са ги и преди.
Лесно е.
Трябва да тръгвам. Ще ме подлудят. Задължен съм ти.
Кой клас?
11 "Б".
Тиби, изправената стойка помага на мисленето.
Исаия, ликувай!
Девата зачена в утробата си
и роди Син Емануил -
Бог и човек.
Името Му е Изток.
Като Го величаем,
облажаваме Девата .
Чуете ни, свети мъченици,
които постарадахте за доброто и бяхте увенчани.
Още една приятелка идва.
- Здравей! - Здрасти.
Мини отпред.
- Трябва да поговорим. - Да не си болна?
- Не! - Тайна ли е?
Ела, с две приятелки играем на карти.
- Здравейте. - Здрасти.
Но тя иска да говори с теб.
Да говори.
Съблечи се, топло е. Играем на канаста. Искаш ли?
- С кого ще е? - Ще видим.
Цигара?
Отказа ги. Спря и алкохола.
- От колко време? - Вече 20 години.
- Какво има? - Нищо особено.
Не се прави, изплюй камъчето.
Наистина.
Как ги спря? Сутрин съм истинско чудовище, преди да запаля.
Съпругът ми би пушил и докато спи, стига да можеше.
Моят ги отказа заради тиктакането.
Не може да те накара да свършиш ли?
Какво?
Проблеми със сърцето.
Много смешно.
Как е Драгош?
За тиктакането ли питаш?
- Сериозна съм! - Добре е.
- Ще те пусне ли на събирането? - Не зависи от него. Не съм решила.
Какво събиране? Ние защо не сме поканени?
Среща на класа след 20 години.
- Екатерина е учителка там. - Наистина ли?
- Какво преподаваш? - Религия.
- Все още ли се преподава? - Най-благочестивият има ли отличен?
Все още се преподава. Нямат право да пропускат занятия.
Оценките се базират на въпросите, които задават.
Дай ни пример за добър въпрос.
Да видим...
Дали Юда е предал Иисус по собствена воля, или е било предопределено?
Предопределение. Сякаш ангелите си играят с нас,
денят, в който се целунахме...
Кой ще е пръв?
Здравейте, госпожо.
- Какво правиш тук? - Излязох на свеж въздух. Живея тук.
Баба ти знае ли, че пушиш?
Все още не съм й казал.
- Ще вървя. Довиждане. - Лека вечер.
Знам едно по-добро място за пушене.
- Ами ако някой ги открадне? - Кой?
- Аз. - Не вземай всичките.
- Внимавай. - Всичко е наред.
Не съм бил тук преди.
Кога замина в чужбина?
След като завърших 4 клас.
С родителите ти ли?
Не, само с майка ми.
Не знам много за баща ми.
Като малък смятах, че майката е достатъчна за правенето на бебета.
Когато го казах в градината, всички деца ми се смяха.
С какво се занимава майка ти?
С какво ли не.
Добре се справяхме.
Лесно се адаптирах, научих и немски.
Тогава защо се върна?
Заради нея.
Как така?
Не се спогаждахме.
Облада я фикс идеята да си намери съпруг.
Беше станала като пристрастена.
Не искаше да остане сама.
Както и да е.
Беше ми писнало да ставам до тоалетната през нощта
и да се натъквам на някой гол Хелмут.
Не знаеш колко й е трудно.
Напротив.
- Не мисля. - Характерно е за възрастните.
Затъвате в дребните неща.
Тя е същата.
Иска мъж.
Какво му е лошото?
Нали каза, че всеки сам трябва да открие смисъла?
Да. Но трябва да бъде нещо лично.
А не взето от някой друг.
Да.
Няма да позволя на никого да ме завлече в капана
и да ме накара да сторя нещо, което не искам.
Няма да го забележиш. Случва се за миг.
Напротив.
Видях майка си с дузина мъже.
От самото начало можех да видя как ще завърши великата любовна история.
Казваше ми да си затварям устата.
И че аз съм причината тя да е сама.
Съжалявам.
Не го прави повече.
Няма.
- Добро утро. - Здрасти.
Здравейте, госпожо.
Юлиу, това е майка ми. Мамо, това е Юлиу.
- Запознахме се в училище. - Приятно ми е.
Работим по един проект.
- Добре. - Ще си взема нещата.
- Готов ли си? - Да.
Ако ме изчакате, ще ви закарам.
Ще се разходим.
Добре, чао.
Какво правиш тук? Какво искаш?
- Здравейте. - Здравейте.
Бабата на Юлиу ни донесе досието му от училище.
Добро утро. Оценките му са добри, но има един проблем.
- Какъв? - Няма оценка по религия.
Там няма такъв предмет.
Ще го оценя. И без това знае повече от останалите.
Добре, исках да се уверя.
Какво реши за Флорин?
Може да отиде по всяко време, но най-добре ще е догодина.
- Не трябва ли да говори френски? - Не.
Не и за гимназията в Ла Рошел.
Страхотни са, а след това може да влезе в университета им.
Не съм казала на Драгош. Дори не искам да го мисля.
Учителят каза да създадем киселина по желание.
Можем да я получим от горчиви бадеми.
- Добре че съм тук. - Отнеси ги в кухнята.
- Здравейте, госпожо. - Здравей.
Кога трябва да сме готови?
Какво ти трябва?
Нещо за пиене.
Различно от инсулин.
Имаме вода.
Седни.
Седни!
Не мърдай.
Какво стана?
Инцидент.
Остани там. Има стъкълца.
Какъв инцидент?
Изтървах чаша. Всичко е наред.
Виждаш ли?
Откривателят на киселината е искал да провери колко е токсична.
Първо я изпробвал върху кокошката си.
Убила я е.
После е намерил улично куче.
Залял го е с нея.
Умряло.
Накрая сложил малко в храната на коня си.
И той умрял.
Малко по-бавно. Но е загинал.
Можеш ли да си представиш?
- Добър вечер. - Къде е майка ти?
Преди малко беше тук.
- Добър вечер. - Здравей.
- Мой съученик. - Юлиу.
Драгош. Приятно ми е.
- От Германия? - Да.
- Къде е майка ти? - Здрасти.
- Какво става? - Правя вечеря.
Забравих да дам на Мирча ключа за църквата. Ще го оставиш ли?
- Сега ли? - Трябва му за утре сутрин.
Ще го занесеш ли? Много ти благодаря.
- Наблюдавай храната. - Добре.
Флорин.
Флорин!
Завърши ли конспекта?
- Почти. - Защо "почти"?
- Ще си тръгвам. - Остани. Но той има домашно.
Няма проблем, отдавна съм тук.
Каква е тази миризма?
За експеримента ни по химия.
- В къщата ли? - Трябва да пресъздадем киселина.
- И ти ли си любител химик? - Не.
- До гуша ми дойде с тази химия. - Беше по задание.
Отвори някой прозорец!
След това се върни и ми покажи конспекта си.
Ще те откарам у дома.
- Приятна вечер. - Лека.
Казах ти да не го правиш отново.
Никога повече. Разбра ли?
В противен случай не те искам повече у дома.
Не искам да те намеря вкъщи,
а когато Флорин отиде до тоалетната...
Слизай!
Аз, Негов недостоен свещеник, опрощавам греховете ти.
- Готов ли си? - Един момент.
Защо не се изповяда?
Не знам. Нямам желание.
Препоръчително е.
Ще се успокоиш.
Добре, щом не искаш, няма да те принуждавам.
Да вървим.
- Добре дошли! - Здрасти, татко.
- Колко мило! - Тази сутрин я осветих.
Прекрасна е. Седнете.
Кой я избра?
- Аз. На Екатерина не й хареса. - Защо?
Била твърде крещяща, без никаква загадъчност.
- В какъв смисъл? - Сравних я с друга.
Тук лицата са твърде размазани.
Неверниците от седмия ден. Михай, ела на масата.
Не знам какво вероизповедание беше, но беше красива и загадъчна.
Икона!
Продавачката ни каза, че я е нарисувала спрямо канона.
Точно това е проблемът. Че е "спрямо канона".
Какво беше това?
Преувеличава.
Не бих казала.
Иконите не са предназначени за музеи.
Те трябва да следват определени характеристики,
да бъдат рисувани от специалисти или свещеници,
които са наясно с догмата и човешката душа.
Аз също знам догмата.
Взехме тази и всички са доволни.
Да вечеряме.
- Михай. - Ти кажи молитвата.
Отче наш, Който си на небесата! Да се свети Твоето име,
да дойде Твоето царство, както на небето, тъй и на земята.
Насъщния ни хляб дай ни днес и прости нам дълговете ни,
както и ние прощаваме на длъжниците си.
Как е Флорин? Защо не го взехте с вас?
Учи.
Дадох му книга с проповеди, които да обобщи.
- Коя? - На Думитру Станилоае.
И аз учих по нея.
Самият той ми я даде.
Не знам защо го изпратихте в гимназия вместо в Семинарията.
Ще бъде назад от всички останали в теологическия факултет.
Сам му преподавам.
Семинарията налага дисциплина. Не опира само до знания.
Ще знае повече от останалите.
- Ще бъде безполезно. - Не във всичко.
Сега учи и други предмети.
В Семинарията има много предмети.
Не е пълната учебна програма.
Обича точните науки. Химия, физика, математика.
Има повече свобода.
Свободата е опасно нещо.
И аз се опасявах от това, но преподавателите са добри.
Няма никаква опасност.
Зависи от човека.
Защо го казваш?
Ти знаеш най-добре.
Защо?
Нека се храним.
Какво имаше предвид?
Заради всичко, което изживя горката ти майка.
- Заради свободата. - В какъв смисъл?
Ако не беше дала такава свобода, все още щеше да е жива.
- На кого? - Спрете.
Свобода на кого?
На теб.
След абитуриентския ти бал плачеше всеки път, когато й бях на гости.
Наливаше ми кафе с треперещи ръце,
обясняваше ми колко много се е опитвала с теб.
- Но ти продължи... - Какво?
- Какво направих на бала? - Не знам.
Намерили са те в мъжката тоалетна с учителя по химия.
Достатъчно, майко! Ти също!
Бях се напила, стана ми лошо и отидох да повърна.
И трябва ли да се гордееш с това?
Минаха 20 години.
20 години!
Майка ми разказа на всички колко глупава и порочна съм.
Канеше хора на гости и слушах как им разправяше.
Оттогава не съм близвала и капка алкохол!
- А близвала ли си друго? - Престани, майко!
Стига си я провокирала!
Нека просто вечеряме.
Извини се.
- Екатерина, извини й се. - Извинявам се.
Сега седни, ако обичаш.
Ще тръгвам. Съжалявам, ако ви провалих вечерта.
- Изчакай ме. - Ти остани, няма проблем.
- Какво стана? - Прилоша ми.
По-добре ли си?
Донеси ми хапчетата против гадене.
- Къде са? - В кухнята.
След долу след 10 минути.
Благодаря ти.
Добър вечер.
Здрасти.
Взех телефона ти по погрешка.
Досетих се.
Щях да си заключа картата, но реших, че си ти.
И без това знаех къде си.
Използвах приложението за намиране на телефона.
В центъра, на хълма, после пак в центъра, след това тук.
Знаехме, че ще пристигнеш до две минути.
И че беше в колата, представи си!
Исках да се успокоя.
Добре.
Извинявам се от името на майка, знаеш я каква е.
Знам, но ми дойде до гуша да обсъждаме темата.
- Да не съм й счупила порцелана? - Не, остави.
Все пак не забравяй, че беше рожденият й ден.
Ако нещо те притеснява, можеш да говориш с мен.
Знам.
Идната седмица имам важна среща в епархията.
Ще ми запишеш ли час за подстрижка при Зоуи?
Сутринта.
Нещо между 8 и 12 ч.
Утре ще се отбия.
Ще е набързо, само отстрани и отзад.
- Става ли? - Да.
Да не съм счупила нещо?
Не.
- Тази сутрин излезе. - По кое време?
- Около 5 ч. - Благодаря.
Хайде, Боби!
Зоуи, трябва да поговорим.
- Звънях ти десет пъти. - Не съм чула.
Нужна ми е голяма услуга.
Ако някой те попита кажи, че снощи сме били заедно на хълма.
Моля те.
Драгош ще дойде за подстрижка. Ако той или някой друг те попита.
Свързано ли е с хлапето, което снощи се качи в колата ти?
Нуждая се от помощта ти.
Моля те, влез ми в положение.
Толкова ли ще ти е трудно?
Не мога.
Защо не?
Не мога да лъжа Драгош, познавам го бегло.
Освен това е свещеник!
И какво от това? Моля те!
Не е мой проблем, че си отваряш краката.
Така е. Но би ли казала на Драгош, че сме били заедно?
Миличката ми тя, колко тежък живот водиш.
Момченцето ти ще оправи всичко.
- Не се смей. - Трябва да вървя.
- Съжалявам, заета съм. - Ще ме покриеш ли?
Почакай!
Не можем да се виждаме повече.
Флорин знае къде съм била.
Ако се разчуе...
Не, не бива.
Чуй ме.
Флорин знае къде е бил телефонът му цяла вечер.
Има приложение.
- Ще се погрижа за Флорин. - Как?
Какво искаш да кажеш?
- Къде е Флорин? - Не знам, тръгна си.
Здравейте.
Флорин!
- Какво става, Екатерина? - Преследвам сина си.
- Къде отиват? - Това се опитвам да разбера.
Момчешка му работа. Сигурно ще работят върху проекта.
Не мисля.
Флорин?
Вкъщи ли си?
Вдигни!
Екатерина!
Флорин?
Аз съм.
Къде е Флорин?
Каза, че ще ти звънне.
Така ли?
Не се е обаждал.
Вероятно няма обхват.
Добре ли си?
Отнесла съм се. Реших, че се е прибрал.
Не си ли вдига телефона?
- Отивам да го прибера. - Откъде?
Ще ти кажа, когато се върна.
Къде е Флорин?
- Къде е Флорин? - Нямам представа.
Как така?
- Излезе. - Къде?
- Отговори ми, Юлиу! - По-спокойно!
Изчезвайте.
- Къде е? - Отиде до магазина.
Какъв магазин?
- Зададох ти въпрос! - Спокойно, ще се върне.
Юлиу!
Ето го, можеш да си го прибереш.
Флорин!
Почакай!
Няма да те накажа! Спри, не мога да те настигна!
Добре ли си?
Да вървим.
- Не казвай на татко. - Няма.
Мога да вървя.
Хайде.
Повръща ли ти се? Колко изпи?
Искаш ли още вода?
Не знам какво ти е.
По-добре ли си?
Почакай тук.
Слушай ме внимателно. Стой далеч от Флорин!
Какво му даде?
Какво е това?
Спри да се смееш!
Стой далеч от него.
Можеше да го блъсне кола! Не се ли замисли?
Исках да разбера какво знае.
Няма си представа.
Исках да те защитя.
Влюбените правят така.
Пазят се един друг.
Ние не сме влюбени, Юлиу.
- Прибери се у дома. - Ела с мен.
Трябва да престанем! Фризьорката ми знае за нас.
- Ще се погрижа и за нея. - Не, няма. Стига!
Случи се само веднъж, това не е любов.
- Ако мислиш, че... - Тогава какво беше?
Просто една нощ.
Твърде млад си, за да го разбереш.
Мислиш ли, че майка ти е обичала всички мъже, които е водила у вас?
Върви да се наспиш и остави Флорин на мира. Разбра ли?
Нужно е да пораснеш за любов.
Ясно?
Флорин, говори с мен. Взе ли нещо друго?
По-добре ли си?
Пийни вода.
Искаш ли да повърнеш?
Още?
- Нали няма да кажеш на татко? - Обещавам.
Искаш ли още вода?
Погледни ме. Слушай.
Къде беше?
До магазина.
Не, бил си със съученик.
- Да, с Юлиу. - Не, с някой друг.
Погледни ме!
С приятеля ти с наградата по математика.
Михай Сарбу. Имал е парти за рождения си ден.
Присъствали са учители и родители. Било е много забавно.
Познаваш Михай, идвал ни е на гости.
Къде е било партито?
В "Траян".
Не, не там.
В "Арес" - пансиона на хълма.
Прекарал си си чудесно. Звездите са изглеждали страхотно.
Искаш ли още вода?
Флорин, искаш ли?
Отче наш, Който си на небесата! Да се свети Твоето име,
да дойде Твоето царство,
да бъде Твоята воля както на небето, така и на земята.
Насъщния ни хляб дай ни днес и прости нам дълговете ни...
Седнете. Може да пишете домашните си.
Тук съм, ако имате въпроси.
- Аз имам един. - Да?
Каква е разликата между християнството и другите религии?
Някой може ли да отговори?
Има повече църкви?
Така е, но мисля, че тя има друго предвид.
Някой друг?
Има повече вярващи?
Така е.
Но и това не е отговорът.
Ето ви подсказка.
Какви са били първите думи на Иисус, след като е възкръснал?
Нека си ги припомним.
След като е бил убит,
последователите му са се молели за Неговото възкресение.
Но те са били просто хора.
Изпитвали са съмнения. Нормално е.
Как може да се съживи, след като са видели как умира?
Христос се е появил първо пред жените, посетили гроба Му.
Изглеждал, сякаш нищо не се е случило. Вцепенили са се от страх.
Какво им е казал?
Това е ключът.
Какво им е казал? Някой сеща ли се?
Ликувайте!
Именно.
На какво ни учи това?
Че Христос е преди всичко човечен, нежен и грижовен.
Знаел е, че жените ще се уплашат, и е искал да ги успокои.
"Ликувайте!".
Какъв невероятен начин да покажеш любовта си.
Не смятате ли?
Мисля, че това е разликата: любовта.
Кажете ми...
Как Христос е показал любовта си към вас?
Според мен Бог се грижи за нас чрез родителите ни.
Така показва любовта си.
Много добър пример.
- Някой друг? - Чрез секса.
- Изпитваме само физическа любов. - Не е задължително.
Плътската любов не може да се сравни с тази на Бог.
- Моля? - Следващият!
- Имам снимка, която го доказва. - Седни си на мястото, Юлиу!
Мога да я покажа на класа, за да се уверят сами.
Седни!
Решете уравнението от дъската.
Какво има?
Ще ти донеса вода.
Заповядай.
Отпий бавно.
- Бях с 11 "Б". Не знам какво стана. - Дишай.
Юлиу се държа като побъркан.
- Как? - Извади телефона си, и...
Започна да крещи...
Повтарях му да седне, но той не ме слушаше.
Ядосах се и запратих телефона му в земята.
Той се опита да ме удари.
- Моля? Защо? - Не знам.
Уплаших се и изгубих контрол.
Присмиваше ми се пред всички.
Избягах.
Отиди, моля те.
Оставих ги без надзор.
Кажи им нещо или изпрати библиотекарката.
Добре. Успокой се, ще отида.
Ало?
Каза ли молитвата преди изповед?
Сподели какво те мъчи.
Не е лесно, отче. Имам проблем.
- Разкажи ми. - Става дума за момичета.
Новата ми приятелка...
Докосвам я навсякъде,
но тя не ми казва дали да спра, или да продължа.
Извърши ли големия грах?
И да, и не.
Разбирам. Не се нахвърляй върху срамежливи жени.
Доведи я да се изповяда.
Мисля, че го е правила.
В моята църква ли?
Не знам.
Отче, тя иска да ме изостави.
Ако го направи... Не мога да спя, не спирам да мисля за нея.
Има други момичета...
Обичам я, отче.
Любовта идва по-късно. Ти си още дете.
Но как да постъпя, отче?
Изчакай да пораснеш.
Как се казва момичето? За да се моля за нея.
Христина.
- По-голяма е от мен. - Христина. Като Христос.
Нека Бог ти прости. Наведи глава.
Нека нашият Господ Иисус Христос, с неговата милост и обич към хората,
ти прости, скъпи Юлиу. Аз, Неговият недостоен...
- Довечера в 21 ч. у нас. - Няма да дойда.
Ще дойдеш.
Отче наш, благослови храната на слугите си
с молитвите на Дева Мария и всички Твои светии,
защото Ти си свят Бог,
сега и завинаги, во веки веков. Амин.
Да ви е сладко.
Как е в училище?
Подготвяме се за контролни.
Все още ли поддържаш връзка със съученика си Юлиу?
Не. Завършихме проекта по химия.
Браво, щях да ти предложа същото.
Нямахме много общи неща.
А къде беше вчера?
На рожден ден на съученик.
Така ли? Къде?
В пансион "Арес".
Дори не ви чух, когато се прибрахте.
- Не беше ли твърде късно? - Той ми каза.
- А аз защо не знаех? - Не бях сигурна, че ще го пуснеш.
Наистина искаше да отиде, затова не ти казах. Прости ми.
От сега нататък ме питай. Моята дума тежи в тази къща.
Обещавам.
Какво прави на партито?
Нищо особено.
Не беше точно парти.
Имаше родители и учители.
А момичета?
Да, и момичета.
Кой е?
Зоуи иска да й отида на гости.
По това време?
Обади й се.
Ало?
Какво има? Вечеряме.
Довечера ли?
Извика ли линейка?
Добре ли си?
Добре, идвам.
- Зоуи не се чувства добре. - Ти да не си лекар?
Тя би направила същото за мен.
В този късен час?
Здравейте, госпожо.
Трудно е да те навие човек.
Топло е, защо не се съблечеш?
Остави си нещата тук.
Хайде!
Хайде.
Моля те.
Искаш ли?
Юлиу, трябва да престанеш.
С кое?
- С всичко това. Остави ме... - Не мога.
Беше просто един път, Юлиу.
А сега ще бъде за втори път.
Няма да се случи. Разбираш ли?
Обичам те.
Това не е любов.
Няма причина да съсипваме случилото се.
Благодарих ти.
Благодарила си ми?
Да.
И какво трябва да ти отговоря? "Пак заповядай"?
Не е нужно да ми отговаряш.
Искам да разбереш.
Какво да разбера?
Че ме изоставяш?
Никой не те изоставя.
Юлиу...
Успокой се.
Всичко е наред.
Не.
Юлиу!
Какво беше това?
Отивам да проверя.
- Какво става, мамо? - Не знам.
- Ти ли беше навън? - Не.
Върви си в стаята.
Тръгвам, да внимаваш в училище.
- Чао, татко. - Почакай.
Днешната ти доза.
Интересно, все още имам. Да не си взела още?
Вероятно.
Добре тогава.
- До после. - Чао.
Ела с мен.
Заповядай.
- Дано нямате против. - Нямам.
Г-жо Ивановичи, ето как стоят нещата.
Вчера, 16 октомври,
ученикът Юлиу Росу от 11 "Б" клас се е опитал да ви удари.
След жалбата ви го изключихме. Нали така?
- Да. - Добре.
Вчера през нощта във фейсбук
в групата на класа е била качена тази снимка.
Някои от коментарите гласят:
"Очевидно се чук..."
"Тази откачалка носи червено бельо."
"Даскалицата си я бива, Юлиу има вкус."
Какво ще кажете в своя защита?
Попитайте децата, аз откъде да знам?
Това вашето бельо ли е?
Имам подобен комплект.
Това вашето бельо ли е?
Прилича на моето.
Как е попаднало у него?
Росу и синът ми са приятели.
- Често ни идва на гости... - Г-жо Ивановичи.
- Може да го е взел. - Г-жо Ивановичи!
Смятате ли, че това ще има значение пред медиите?
- Не. - Добре.
Нито фактът, че сте записали ученик, който живее сам.
Сам ли? Живее с баба си.
- Наистина ли? - Да.
Каква баба? Няма такава.
- Сам говорих с нея. - Това не е била баба му.
- Какво, Екатерина? - Не беше.
Не говорихме ли с възрастна жена, която каза, че му е баба?
- Така е. - Видях го да й плаща.
Тя е просякиня, не му е баба.
Той е момче без настойник, не знаем нищо за него.
Знаехте ли, че е трябвало да мине психологична оценка?
Пишеше ли го в досието му, или просто го подписахте ей така?
"Ей така"? Госпожо, ако намеквате...
- Нека се успокоим. - Няма!
Знаехте ли, че майка му го е изпратила тук сам-самичък?
Как трябваше да постъпим? Да го отритнем ли?
- Приемаме всеки. - Така е.
Затова не се изненадвайте, ако попаднете в новините.
Ще ви докладвам за тормоз в класната стая!
- Да поговорим. - Няма какво да обсъждаме!
Ако ще ни заплашва с документи и досиета...
- Да бъдем разумни. - Разумни ли, г-н Феликс?!
Вие ме забъркахте в това! Приехте го тук!
Подобни новини не се задържат.
Случи ли се нещо между вас?
Ще ви попитам отново, г-жо Ивановичи.
Сигурна ли сте, че между вас и момчето не се е случило нищо?
- Има ли 16 години? - Нищо не се е случило.
Но дори да беше,
говорим за думите на нахално момче, изоставено от родителите си,
- срещу тези на престижно училище. - Бивше престижно.
Какво предлагате?
- Първо нека се успокоим. - Спокоен съм.
Ще кажем на медиите, че майка му носи пълна отговорност.
Ще се покаем, че сме го приели, ще изпратим полицията след "бабата",
а учителката излиза в болничен, считано от днес.
Ще говоря с училищния доктор.
Медии, полиция, а ти се заемаш с лекаря.
- Ами Флорин? - Кой Флорин?
Синът й - Флорин Ивановичи.
Сътрудничим си с гимназията в Ла Рошел.
Щях да предложа да замине там следващия срок.
Направи го. Ще помоля инспектората да ни изпратят официални документи.
Готови сме.
- Това ли беше? - Да.
Това е всичко.
В болнични сте, затова се прибирайте у дома.
Благодаря.
Ти остани, за да ми помогнеш да напишем съобщението.
Ела да поговорим.
Имам час.
Само за момент!
Направи снимка с гащичките!
Сложи си ги на главата!
Флорин, ела с мен.
Махай се.
Ало?
Излъгах, отче.
Онова момиче Христина.
Не е момиче.
Жена е. При това омъжена.
- Омъжена жена? - Да, отче.
От нашия град.
Извърших големия грях.
- Не можа ли да се въздържиш? - Не успях, отче.
Искам да се ударя и да я удуша,
- задето ме кара да правя това. - Кое?
- И тя ме обича, отче. - Любов? Глупости.
Намерил си си уличница и смяташ, че те обича?
- Наистина ме обича, отче! - Говори по-тихо!
Опасява се, че семейството и приятелите й ще узнаят.
- Аз бих й помогнал... - Как?
- Ще оправя нещата. - Чуй ме.
Не е редно.
Няма да ми повярва.
Скрих лицето си и отидох да говоря с фризьорката й.
Невъзможно.
- Някои хора заслужават да... - Какво?
Мисля, че все още дишаше.
Почакай! Юлиу!
Полека. Повдигнете врата.
Едно, две, три, вдигаме!
Ало?
Екатерина, веднага се прибери у дома.
Последвайте ни.
- Спешен случай. - Остани вкъщи!
Какво стори, Екатерина?
- Почакайте, госпожо. - Юлиу!
- Ела тук! - Не се тревожи.
Достатъчно слаб съм. Вятърът ще ме отнесе.
Ела по-близо. Вие стойте назад!
Искам да поговоря с учителката си.
- Назад, казах! - Отдръпнете се!
- По-назад! - Чухте го!
Ела насам.
Успокой се.
Повикай свещеника.
Защо?
За религиозна гледна точка.
Срам ли те е?
Аз ли да го извикам?
Ела тук, Драгош.
Здравейте, отче.
Запознайте се с Христина.
Сега доволен ли си?
Ето какви са правилата.
Аз ще задавам въпросите.
Правете каквото ви казва, не го разстройвайте!
Госпожо.
Каза, че съм побъркан.
Да видим дали е така. На колене.
- Какво? - Застани на колене.
Обърни се с лице към свещеника.
- Признай греховете си. - Какво?
Какво ли?
- Ще скоча! - Почакай!
Аз съм жената, за която ти е разказал.
Аз бях.
Много добре.
Но не е достатъчно.
Нужни са повече детайли.
Нека ти помогна.
Повтаряй след мен.
Повтаряй думите ми.
"Вечерта, в която взех телефона от скъпия ни син Флорин..."
Вечерта, в която взех телефона от Флорин...
"Скъпия ни син".
Скъпия ни син.
"Не бях с приятелката си Зоуи. Бях на хълма с Юлиу."
- Спри, Юлиу! - Аз говоря, а ти повтаряш.
"Не бях с приятелката си Зоуи. Бях на хълма с Юлиу."
Не бях с приятелката си Зоуи. Бях на хълма с Юлиу.
"По собствено желание
взех ръката му и я сложих между бедрата си."
По собствено желание
взех ръката му и я сложих между бедрата си.
- Спах с него. - Да.
Точно така, отче. "Спах с него.
И се наслаждавах повече, отколкото някога с теб."
- Ти си луд, проклет лунатик! - Назад!
Лошо ли ви е, отче?
Какво има, Драгош?
- Какво стана? - Има диабет.
Повикайте някого да се моли за отчето.
По-добре ли си?
Донесете носилка!
Драгош?
Какво става?
Какво имаше в спринцовката? Не е в съзнание.
Това не е инсулин!
Да го преместим!
Изправете го!
Драгош...
Останете тук!
Звънях ти.
- Как е там? - Добре.
Настани ли се?
Кой е това?
- Чао, мамо. - Почакай.
Съжалявам, че споменах...
- Чао, мамо. - Флорин, чуваш ли ме?
Флорин, чуваш ли ме?
Флорин.
Флорин, чуваш ли ме?
Превод РАДИНА ВОЙКОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО