SERIÁL NETFLIX
- Můžeme? - Jo.
- Měly bychom počkat na Gia. - Věděl, kdy dorazíme.
- Snad to nezkazí. - Přijde pozdě.
- Jestli přijde pozdě, kašlem na něj. - Pozval se sám.
To je pravda.
Za minutu bude mít smůlu.
- Jo. - Brána zavřená.
Zavřete bránu.
Už je tady pán.
Ladím s tvým autem.
- Mandarinkový sen. - Páni.
Makléři z Orange County.
8 LOŽNIC, 15 KOUPELEN, 1672 M2
CENA
- Alex, to jsi našla hezky. - Jo.
Jo.
Je to velmi exkluzivní nemovitost. A za cenu 106 milionů
nepustí ani agenti, ani majitelé do domu jen tak někoho.
Respekt si musíte získat. A mně se to povedlo.
- Můžeme? - Jo.
Ahoj.
Jak se máte?
Skvěle. A vy? Alex Hall z O Group.
- Moc mě těší. - Ahoj. Těší mě.
- Ahoj. Gio. - Díky, že jste tu.
- Ahoj, Gio Helou. - Jill, těší mě.
Díky, že nám to tu ukážete.
Není zač.
- Jsme nadšení. - Jen pro vyvolené.
Připadám si tu jako v rezortu.
Je to hotový palác a začnu tím, jak jsme se domlouvaly,
nabídka musí být důvěrná.
Neukazujeme to každému. Je to exkluzivní nemovitost.
Přístup bude mít jen ten agent,
který je napojený na vybranou klientelu.
- Miliardáře. - Jasně.
- Žádní milionáři, jen miliardáři. - My jsme ti nejlepší.
Oppenheim Group se specializuje na tu nejmovitější klientelu.
Já mám v Oppenheim Group nejvyšší postavení
a jsem hvězda.
Takže jestli má někdo nějakého miliardářského klienta,
jsem to já.
- Tak nás tu proveďte. - Jo.
- Dáme se do práce? - Jdeme na to.
Přehlídkové molo.
Panebože.
Teda!
Připadám si jako na výletní lodi.
- Panebože. - Spíš na luxusní jachtě.
Bože!
To je šílený!
POSTEL OTOČNÁ O 360 STUPŇŮ
Koukněte na to moře!
Když už jste dost ohromení,
zvedněte hlavu.
Střecha se otevře a postel se dá otočit.
- Cože? - Takže můžete otáčet postel
podle pohybu hvězd a měsíce.
Teď už chápu, proč chcete miliardáře.
Ta střecha se fakt otvírá.
Je to dům pro Jamese Bonda.
Taková romantika.
V týhle posteli musí skórovat úplně každej.
Kdo ho přivedl?
Vídám spoustu krásných domů, ale tenhle je v první pětce.
- Ne. - Tenhle je nejlepší.
- Je skvělej. - Není ani jednička. Je ještě výš.
- Newportská klasika. „V první pětce.“ - Nic na něj nemá.
Gio, říkala jsem, ať mi neděláš ostudu.
Jsme nová realitka.
Snažíme se spolupracovat,
ale Gio je osel.
Děsnej osel. Kdo to říká?
Nejradši bych vyskočila z kůže.
Sklapni! Takhle nemluv!
Jsem zaujatý.
Specializuju se na Newport a do Laguny jezdím málo,
ale kvůli takovému domu přijedu kdykoli.
- Ukážete mi ještě víc? - Jo, jděte první.
- Tudy dolů. - Jdeme.
Půjdeme do knihovny.
Koukněte na to moře.
- Soustřeď se. - Ženský a jejich podpatky.
- Kdybys jen věděl. - Je to náročný.
Koukněte se pod sebe.
Všimněte si skleněného dna.
- Nechci na to stoupnout. - To jo.
- Opatrně. - Je to děsivý.
Teda.
Podívejte.
- Nádhera. - Ty betonové prvky jsou krásné.
Asi bychom mohli jít na terasu.
- Tady musí být zábava. - To ano.
Krásný bazén.
Dámy, jaká je za to provize?
Prodávající platí spolupracujícímu makléři 3 %.
- Tři procenta z ceny? - Ano.
Aha.
- Počítáte? - To je neobvyklé. Ale fajn.
To se v téhle kategorii nevidí.
Co na tu provizi říct?
Dělá asi tři miliony dolarů. To je neskutečný.
To jsem nikdy nezažila.
I u domů za 20 milionů se obvykle dává jen procento.
Ale asi to fakt chtějí prodat.
Za tuhle cenu si kupujete mini resort.
Je tu přístup na soukromou pláž.
A taky posilovna, jediný soukromý tenisový kurt v Laguně
a parkování pro víc než 25 aut.
- Pro víc než 25 aut? - Ano.
Projděte si to tu.
- Díky. - My tu na vás počkáme.
- Děkujeme. - Moc rádi.
Teda.
- Tři procenta za tuhle cenu? - To jo.
Myslím jen na to.
- Tolik? - To jsem nečekala.
To všechno mění.
- To ti změní život. - Je to tu krásný.
- Nádhera. - Jo, úžasný.
Ještě chci vidět zbytek.
Moje oblíbená část domu, kuchyně.
- Hezký! - Čím dál tím hezčí.
Je to profesionální kuchyně.
Chci se podívat do té zahrady.
- Koukejte. - Krása.
Už nám stačí jen bikiny.
- Štve mě, že nemám dost velkou kabelku. - Na bikiny?
- Nějak bych to zvládla. - Mně by se tam vešly.
Tak jak to jde v kanclu?
- Dobře. - Jo?
Jsem moc ráda, že tu jsem.
V kanclu už bylo trochu cítit napětí.
Jsou blázni. Co víc k tomu říct?
Ale vážně…
Chápu, že každý jsme trochu jiný.
Jo. Ale slýchávám dost šílený věci. Snažím se do toho neplést,
protože si nechceš dělat v nový práci nepřátele.
- Ne? - To jo.
Tak jen všechno pozoruju. A všechno slyším.
Všimla jsem si, že v Oppenheim Group
mají vlastní druh kancelářské politiky.
Já se snažím uspět.
Musíte se soustředit jen na to a nic jiného nevnímat, jinak to nedáte.
Teprve začínám odhalovat potenciál
a zjišťovat, kolik si tu můžeš vydělat.
- Je to šílený. - To nevíme nikdo.
Ty už jo. Máš dobrý vkus.
- Nikdy jsem neprodala dům za 106 milionů. - Blížíme se.
Tu soukromou zahradu musíte vidět.
- Jo? - Pojďte.
- Zahrada. - Lepší a lepší.
- Už jdeme. - Rajská zahrada? Tu musím vidět.
- Zahrada. - Koukněte na to.
To je krása.
Jako z pohádky.
- Tráva v Laguna Beach? To tu neznáme. - Viď?
- To je krása. - Já tam nejdu.
- Počkejte. - Brandi se vyzná.
To je nádhera.
- Jsou tu slyšet vlny. - Jo.
Bože můj.
Brandi, jsi tu nová, tak vítej v Orange County.
Jsem nadšená.
Nová kancelář potřebuje nové agenty.
A noví agenti potřebují nové nemovitosti.
To je nádhera.
Není nic lepšího než nová výzva.
Budujeme firmu, ale já buduju budoucnost mé rodiny.
Nikdo z nás pod tlakem nepovolí.
Ahoj, tady Brandi z O Group.
Mám pro tebe úžasnou nemovitost, ale musíme tam jet teď hned.
Dvě Alexandry jsou lepší než jedna.
Neexistuje lepší tým než my dvě.
Dva za cenu jedné.
Jsem tu doma, tak prodávám životní styl mého dětství.
Na stupnici sebedůvěry od jedné do deseti jsem patnáctka.
Jezdím oranžovým Porsche. Vzdávám tím poctu Orange County.
Vypadá to tu jako v ráji a většinou to ráj je…
Pošleš mi prosím dokumenty na podpis té nemovitosti v Laguně?
Musím potvrdit staging.
Děti, jdeme! Tak šup.
…ale je to dřina, aby to šlo takhle snadno.
Připoutat.
S bráchou Brettem máme reality v krvi.
Jsme pátá generace naší rodiny zabývající se nemovitostmi v L.A.
Moje společnost Oppenheim Group je v L.A. tak úspěšná,
že otevíráme druhou kancelář v jedné z nejbohatších částí Kalifornie,
Orange County.
Koukejte, kdo jde. Šéfové jsou tu!
Děsivá dvojka.
Tuhle kancelář jsem budoval celý rok.
Najal jsem plno talentovaných agentů
a oficiálně otvíráme pobočku Oppenheim Group v Orange County.
Sladili i chůzi.
Zpátky do práce.
- Ahoj! - Ahoj!
Ahoj!
- Jak je? - Dobrý. Jaká byla cesta?
- Co? - Jaká byla cesta?
- Byl provoz? - Občas ti vůbec nerozumím.
- Vždyť mluvím anglicky! - Já taky slyšela něco jinýho.
- Nechápala jsem to. - Bože!
Pustíme se do týmové porady.
Hned teď?
- Za 12 minut. - Fajn.
Za dvanáct minut a 30 vteřin.
Já tu budu 12 minut sedět.
Chci slyšet, co každý z vás dělá. Začneme s tebou, Kaylo.
Obcházela jsem domy a navolávala klienty.
Pracuju s kupci.
V bývalé realitce jsem udělala spoustu transakcí,
tak se snažím ze všech sil získat první nemovitost do prodeje.
Jsem rád, že navoláváš a obcházíš klienty. Já to nikdy nedělal a ani nebudu.
Už mi kolikrát nadávali a zabouchli dveře před nosem.
Jednou jsme s Jarvis zaklepaly a ten chlap nás postříkal hadicí,
když jsme šly k domu.
- Dostaly jste ho do nabídky? - Kéž by.
Když tu teď máme tři Alexandry…
- Alex. Jo. - Alex.
Máme v kanceláři spoustu Alexander.
Přemnožily jsme se.
Ale já si říkám Alex,
takže celým jménem mě oslovuje jen moje máma.
- Začneme s Alexandrou Rose. - Jo.
Zítra ukážeme dům na Dolphin majiteli motokrosu.
- Dobře. - Kaylo, vím, že obcházíš domy.
Je to dobrá nemovitost, kterou máme díky obcházení.
Zašly jsme tam a pak jsme mu volaly.
Tak nepřestávej.
Chci se stát nejúspěšnější agentkou v Americe.
Nebo v Severní Americe?
Nevím.
Dům za 20 milionů z obcházení a navolávání?
- Vidíš? Taky bys měl obcházet. - Ani nápad.
- Polly. - Já uzavřela první milionový deal.
Blahopřeju!
- Zazvoň si. - Jo, jdi si zazvonit.
- Do toho, Polly! - Zazvoň si!
- Ale za milion jen jednou. - Dobře, jen jednou.
Šikulka.
Chci všem připomenout, že se blíží velká zahajovací párty.
Chci, abyste se dobře bavili,
ale taky je to příležitost si přivést všechny zámožné klienty.
Musíme naši firmu místním představit.
Tak ne, že se zlejete.
Můžete se jen lehce připít.
- Platí. - Jo.
Začínáme zhurta.
Nejste tu jen tak náhodou. Někteří z vás mají zkušenosti.
Někteří za sebou mají významné prodeje a mají domy v nabídce.
A taky máme nováčky.
Nenajímal jsem lidi jen podle zkušeností a úspěchů.
Vybral jsem je kvůli potenciálu.
V Los Angeles máme úspěšnou firmu,
tak chceme uspět i tady.
Mám velká očekávání.
Chci největší a nejlepší kancelář v Orange County.
Tak zpátky do práce.
NEMOVITOST V NABÍDCE ALEX HALL
- Dneska je krásně. - To jo.
Ostříhaly ty keře!
Bože můj.
To se stává, když si nehlídáš všechno.
Řekla bych, že jsem perfekcionistka.
Když jde o práci, občas umím být posedlá kontrolou.
Mám dvě děti a jsem svobodná matka. Nesmím selhat.
- Můžeme? - Jo. Už se těším.
2 LOŽNICE, 3 KOUPELNY, 154 M2
Bože můj.
Nádhera, co?
- Je odsud vidět na pobřeží! - Jsou vidět delfíni.
Jako na výletní lodi.
Bože, koukni na to! To je paráda!
Jsou vidět vlny a písek,
v noci zas světla města. A taky newportské pobřeží.
Alex Hall má skvělý dům.
Ideální pro mého kupce, starého mládence, co touží po výhledu.
A ten je vidět od dveří. Bylo by fajn to s Hall spojit,
abychom to udržely ve firmě.
- To je stavba? - Jo.
Ale výš než je tamta střecha jít nesmí.
Každý kupec v Laguně se bojí, aby nepřišel o výhled.
Tady se bát nemusíš. Naopak zakryjou všechno, co nechceš vidět.
- Ty domy. - A ulici.
A ty se budeš dívat na moře.
- Super. - Že jo?
Všichni si myslí, že stavby jsou hrozné, ale není to tak.
Je to známka, že lidé do té oblasti pořád investují.
Znamená to, že cena nemovitosti stoupne,
a stavět to taky nebudou věčně.
- Panebože. - Chybí tu vířivka.
- Tak ukazuj dál. - Jo.
Dvě ložnice, tři koupelny. Celkem 154 metrů čtverečních.
Dobře.
Majitel už je pryč,
- Je to prázdné. - Jo.
- Takže to je staging. Dobrá práce. - Vaří?
- Jo. - Fakt?
Já osobně bych vyměnila dvířka skříněk.
Myslím, že si sem dá bílou.
- Skříňky měnit nemusí, jen dvířka. - Ne. Jsou…
- S tlumením? Snadná oprava. - Jo.
- Vždycky se mi líbí… - Jak se potichu zavřou?
Jak zpomalují.
No nic.
- Promiň. - Aha.
- Tak jo. - To se dá opravit.
- Jdeme dolů. - Tak mě veď.
- Každá ložnice má balkon. - Aha.
A tady jsme k moři ještě blíž.
- Tamhle je! - Jo.
Teda!
Tady je koupelna.
- Ne… Já vím. - Co to je?
Nesměj se.
To je vana?
Asi jo.
Já vím.
Když jsem psala popisek,
přemýšlela jsem, jestli je pro jednoho nebo pro dva.
- To se dá zjistit. - Jo.
- Zkusíme to. - Já se tam vejdu.
- Hele! - Cože?
- Jdu za tebou. - Je děsně hluboká.
Opatrně.
Že jo?
- Tak jo. - Obě jsme dost drobný.
- I odsud je vidět oceán. - To jo.
- Taková romantika! - Jo.
- Chybí tu šampaňský. - Že jo?
Je to krásný.
Tak přepíšu popisek, že je to vana pro dva.
- Otestovaly jsme to. - Dobře.
- Západ slunce! - Jo.
Lepší výhled nenajdeš.
- Západ slunce! - Celá záříš.
- Jak tomu říkají? Zlatá hodinka? - Nevím.
Já znám jen happy hour.
Takže tohle by bylo dobrý na pronájem, ne?
Dlouhodobý pronájmy tu stojí balík.
To jo.
Staří mládenci o koupě často nestojí. Kupují to na pronájem.
Nechtějí závazky.
- S tím má většina problém. - Trochu.
- Kdyby měl zájem… - Je připravený.
- Nic ho nebrzdí? - Ne.
Platil by hotově.
Dáme to za 2 990 000, abychom měli víc nabídek.
Jestli to chce vidět, může přijít přednostně.
- Chtěla bych to stihnout dřív. - Náš první deal.
- Tak to prodáme. - Jdeme na to.
Je fajn mít kolegyni jako Alex Hall, která mě podporuje.
Nejsem nejzkušenější agentka v týmu,
ale chci se stát jedničkou v Oppenheim Group.
Měla bych to zvládnout do pěti let.
Dejte mi tři.
- Ze zlaté hodinky půjdeme na šťastnou. - Jo!
Rose a já jsme nejvýdělečnější agentky z celé kanceláře.
5 LOŽNIC, 9 KOUPELEN, 1022 M2
Nevím, jestli má jiná žena od nás v nabídce dům za víc než 10 milionů.
Dost si je vodíme.
Jsme nezastavitelné.
Ten výhled miluju.
Je tak krásný.
Umíš si představit, že tu jíš každý večer?
- Jo, umím. - Koukni na tu kuchyni.
Je nádherná.
I to umění je nádherný.
Je to fešák. Koukni na něj.
- Zeus? - Jo.
INTERIÉROVÝ VODOPÁD, ONYXOVÝ KRB, KINO
DOMÁCÍ BAR
- Hlavní ložnice je skvělá. - Koukej.
Myslím, že staging nebude třeba.
Může jít do prodeje.
Všechno je sexy, čisté a moderní.
- Ta jeho sbírka per je šílená. - Jo, je úžasná.
Říkal mi, že má pero Abrahama Lincolna.
Co s ním podepsat smlouvu o prodeji?
- Pro štěstí. - Jo.
Lincoln byl první prezident?
- Ne, to byl George Washington. - Aha.
DŮM ALEX HALL
- Opatrně ho roztáhni do stran. - Rukou?
- Ušpiníš se. - Musím si je umýt.
Ráda zvu hosty na pizzu.
Jídlem dávám najevo svou lásku.
Tohle je starý rodinný recept.
Když přijdete ke mně domů, dobře se o vás postarám.
Dejte si víno a odpočívejte.
Budu vás milovat a krmit.
Ťuky ťuk.
Pojď dál. Potřebujeme pomoc.
Vůbec nestíhám.
- Zapřáhla mě. - Jak je?
- Sundej si kabát. - Jo, svlíkni se.
- Svlíkej se! - Je to tu vážný.
Vím, že pizzy jsou obvykle kulaté.
Ale u nás v rodině ne.
Jak to podle vás jde lidem v kanclu?
Když si vezmu, co má Tyler díky tátovi…
Jeho rodina dělá makléře v Laguna Beach už čtyři generace.
- Já ho znám už dlouho. - Chodili jste spolu?
- Ne! Máme společné přátele. - Jen se ptám.
Nikdy jsme se neviděli.
- Co to mělo být? - Nic.
- Neznali jsme se. - Povídej.
- Je to zvláštní… - Něco bylo.
Jednou jsme měli shodu na seznamce, ale už je to dávno.
Žijeme v malém městě.
Nemáte moc možností na seznámení, než si všichni udělají děti.
Ale Tyler je šťastně ženatý.
A já mu to přeju.
Budete muset připravit další pizzu, když teď nepřijdou.
- Nechám to Polly. - Ať to udělá.
Polly to posere.
„Co mám dělat? Já nevím.“
A pak to udělá někdo jiný.
- Ahoj! - My o vlku…
- Už jsou tu! - Ahoj!
Vždycky mi nosíš kytku. Jsi tak milá.
- Červený pro oba, že? - Prosím.
Díky.
Rozeslala jsi pozvánku všem, nebo je to jen pro pár vyvolených?
Pozvala jsem Brandi, ale je s dětmi, a Tyler je se ženou.
Překvapuje mě, kolik nás přišlo.
- Jsme zaneprázdněný. - Já chodím vždy.
Užíváš si to, co? Jsi jako kočka!
- Co dát na tuhle? - Klasiku?
Asi se budete smát, ale máš tu ananas?
- Ne. - Ne.
To neříkej.
- Neurážej ji. - Já myslel, že jsme kámoši.
Nechceš taky barbecue omáčku, kuře a koriandr?
- Umírám hlady. - Jídlo.
- Jezte. - Miluju, když ti nosí jídlo.
Díky.
Pizza!
To je tak dobrý.
Pochvala šéfkuchaři!
To se ti povedlo. Je to výborný.
- To je nebezpečný. - Jsem opilá.
- Já se toho nedotknul. - Držel jsi to!
- Tys držela láhev. - Jo, ale tys uhnul!
Chci vědět, kdo s kým chodí! Ještě jsme nedrbali.
Máš někoho?
Jak víte, chodil jsem s holkama i klukama.
Ale obojí mi přijde šílený.
- To ráda slyším. - Jo?
- Takže nemáš preference? - Ne.
- Je mi teprve 29, tak… - Jsi ještě mladej.
Vždycky zapomenu, kolik ti je.
Já byla už ve 20 vdaná.
Hrála jsem si na ženušku.
Takže jste se poklidně rozešli?
- Ne, skončilo to katastrofou. - Aha.
Vyměnili jsme si sliby a já je brala vážně.
Vzala jsem si ho až do smrti a on byl nevěrný.
V mobilu jsem mu našla fotky s dvěma ženskýma.
Byly…
Jo, byly to prostitutky. Tak…
Super. Děkuju.
A co ty? Máš někoho?
Kayla nikdy nikoho neměla.
Randila jsem, ale nikdy jsem s nikým neměla vztah.
Co? Nikdy?
- Ne. - Nikdy?
A chtěla jsi? Nebo ne?
Jasně. Ale otěhotněla jsem v 17.
A syn se mi narodil v 18.
Když jsem otěhotněla, naši mě vyhodili z domu.
- Žila jsem v ubytovnách. - Proč tě vyhodili?
Protože otěhotněla.
Protože jsem otěhotněla. A oni…
Kvůli náboženství nebo…
To by člověk tak čekal, ale spíš mi řekli:
„Jestli si to dítě chceš nechat, tak půjdeš.
Jinak ti najdeme adoptivní rodinu.“
Nakonec jsem si tu adoptivní rodinu našla, která mého syna chtěla.
Ale když jsem byla v sedmém měsíci,
jednoho dne jsem se probudila a řekla si, že se ho nevzdám.
Cos dělala? Vyhodili tě z domu, bydlelas v ubytovnách…
Jo, řekla jsem jim, že si syna nechám.
A oni na to: „Fajn.“
Posadili mě do auta,
odvezli na ubytovnu a nechali mě tam.
To byla nejtěžší chvíle v mém životě.
Naši se mě zřekli, když jsem je potřebovala nejvíc.
Ale jako žena i matka jsem dospěla.
Kdybych si těmi těžkostmi neprošla, nikdy bych toho tolik nedokázala.
Už ten příběh znám, ale stejně mě to rozbrečelo.
Bylo to hrozný.
Jo.
A co otec dítěte? Pomáhal ti?
- Chodili jste spolu? - Tehdy jo.
Na otěhotnění stačí jeden pokus.
A to se mi stalo.
- Fakt jen jednou? - Jo.
- Jednou. - Kurva.
A bylo jí 17.
Jsi neuvěřitelná bojovnice. Jsi skvělá.
Lidi, co dělají realitní makléře, jsou prý nejšťastnější.
- Fakt? - Jo!
Já jsem šťastná.
- Nejšťastnější práce. - Tomu nevěřím.
- Jsem vynervovaná jak svině, ale šťastná. - Makat od devíti do pěti? Ne, dík.
Viděl jste někdo ten dům na Dolphin Terrace?
Já ne.
Alexandra Rose a Alexandra Jarvis sice přináší super nemovitosti,
ale začíná tu vznikat dost divná nálada.
- Je magor. - Trochu.
- Proč nenávidíte Jarvis? - Je to ten nejhorší člověk na světě.
- Proč? - Nesnáším ji.
Polly nesnáší všechny. Divím se, že mě ne.
- Chtěla jsem se s ní skamarádit. - Já rozuměla něco jinýho.
- To je dobře. - Na nenávist je moc brzo.
Chtěla jsem se s ní bavit, ale…
Asi třeba jen nerozumí, co říkáš. Jako polovina z nás.
Vždyť mluvím anglicky!
Ale britskou angličtinou!
Zníš jako…
A ona…
Vždycky se na tebe divně dívá, protože neví, co říkáš.
Ale ví!
Upřímně, Jarvis je v pohodě.
- Uvidíš. - Ale s Rose je problém.
Zpočátku jsme spolu navolávaly klienty a obcházely domy.
Byly jste si blízký.
Přesně!
Jsem tak ráda, že pracuju s tebou.
Když jsem začínala, pracovala jsem s Kaylou.
Dala se dohromady s ostatníma holkama, když jsme začaly spolupracovat.
A začala na mě být hnusná.
Přijde mi, že mě zneužila. Všechno jsem ji naučila.
Podle mě jen žárlí, že spolupracujeme.
Když jsem přišla já, hned jsme si sedly.
Jen mě to naštvalo.
A teď už s ní nechci vůbec pracovat.
Postupně začala pomlouvat úplně všechny. Tebe ne, protože se jí líbíš.
- Pomlouvá mě? - Jo.
Dokonce přede mnou pomlouvala Jarvis a to k ní má nejblíž.
Je to její jediná kámoška.
Jakmile mi to řekla, skončila jsem s ní.
Nechci s ní nic mít.
Tohle všechno jí klidně můžu říct do očí, protože…
Ale když tě kritizovala, úplně jsi zkameněla.
Protože o mně řekla, že jsem svině.
Rose pomlouvala ostatní agenty,
tak jsem zavolala Jasonovi, ať jí něco řekne, nebo to udělám já.
A on řekl, že to s ní probere.
A jí se to očividně nelíbilo
a nazvala mě sviní.
Když mě takhle urazíš, skončím s tebou.
Mně přijde nesmělá.
- Jo. - Není nesmělá.
- Ne? - Ne.
Ale má nemovitosti za 20 milionů.
Já nechápu… a klidně jí to řeknu do očí.
„Nechápu, proč se ke mně chováš divně, když jsme kamarádky.“
To nejste.
„Jak dokážeš sehnat nemovitost za 20 milionů tím, že obejdeš domy?“
Vyšlo jí to.
Něco za tím bude. A mě zajímá co.
- Kam šla? - Taky mě to zajímá.
- Třeba je vypočítavější… - Chová se ke mně divně.
Přesně to říkám. Ale ty domy má.
Třeba je génius.
Třeba jo.
- To si myslím. - Takový génius já být nechci.
Nemůžu uvěřit, že holky mají tu drzost
šířit drby o tom, jak získávám nabídky.
Myslí si, že spím s klienty, aby mi je dali.
Je to ubohý.
Netuší, co jsem dělala, abych se dostala až sem.
Jsem v oboru už 3,5 roku.
Když jsem začínala, obcházela jsem domy a navolávala klienty.
Nadřela jsem se.
Netuší, co jsem prodala za domy a jaké mám klienty.
Takže tohle jejich chování… jen žárlí.
Ale stejně myslím, že bychom si s ní měli všichni promluvit.
- Jo. - Ať se zbavíme té negativity.
Já bych to s ní moc ráda probrala.
Jen žárlí. Nic víc za tím není.
Máme tenhle úžasný dům za 20 milionů.
- Co mají ony? - Nic.
Je to logický.
Snaží se vymýšlet drby o tom, jak získáváš klienty.
Nejspíš budou dělat to samý mně, protože jsme jak orli.
Orli létají sami a ptáci v hejnech.
- To je pravda. - A oni jsou jen ptáci.
Určitě bude na té párty.
Chtěla bych si to s ní vyříkat, ať je klid.
- Nacpi jí do prdele šalvěj. - Připijeme si.
Na usmíření s Rose.
- Ne. - Ne.
Ne!
Na dobrou náladu a ovládnutí Orange County.
Na ovládnutí Orange County!
ZAHAJOVACÍ PÁRTY
Ideální večer na párty.
Koukni na to.
AUSTINOVA ŽENA
- Ráda tě vidím. - Jak je?
- Sluší ti to. - Díky.
- Skvělá párty. - Jo.
- Jak se máš? - V těch šatech ti to moc sluší. Ahoj.
Rád tě vidím.
Chci ti představit tátu.
Těší mě. Tolik jsem o vás slyšel.
Jsem rád, že se mi podařilo dostat vašeho syna k nám.
- Čau! Jak se vede? - Ahoj.
- Dneska ti to moc sluší. - Díky.
- Nemůže to být… - Jednou za měsíc?
To je rozumný.
- Ahoj, krásko. - Jak se máš?
- Jak je? - Rád tě vidím.
Já tebe.
Jason pořádá obří zahajovací párty
a kancelář vypadá božsky.
Převzal velmi známou budovu na pobřeží přímo uprostřed Newport Beach.
Chce to rozjet stylově. Tak to rozjede.
My to rozjedeme.
Jsou tu dost bohatý lidi.
Mají tolik peněz, že tě klidně pošlou do prdele.
Máš rtěnku na zubech.
- Už ne. - To je skvělý.
Vždycky si pomáháme, místo aby…
Vždycky jsem chtěla být…
- „Ne? To je v pohodě.“ - Jo.
- To se mi líbí. - Jo.
- Sluší ti to. - Tobě taky.
- Na zdraví. Ahoj, jak se máš? - Dobře.
Ani jsem tě nepoznala. Koukala jsem na ty šaty
- a pak mi došlo, že jsi to ty. - Jo, jsem to já.
- Jsem to já. - Jo.
Jo, jsem.
- Jdu si oživit rtěnku. - Je čas začít pařit.
Nemáš navíc, Polly?
- Ahoj. - Jsem Pam.
- Polly, těší mě. - Těší mě.
Ostatní mě obvykle v kanceláři ignorují.
Ale popravdě jsem doufala, že na té párty to bude jiné.
Nic jsem jim neudělala a oni dělají,
jako bych jim zabila mámu.
Fakt.
- Těší mě. Austin. - Patrick.
Vypadáš krásně.
- Ahoj. Jak je? - Ahoj.
- Dobře, a ty? - Ty taky.
- Nádherné šaty. - Jo. Super náušnice.
S Jarvis už pracuju půl roku.
Ráda jsem tě viděla.
- A já tebe. Dobře se bav. - Ty taky.
A poprvé za mnou přišla ve chvíli, kdy se bavím s Brettem.
Náhoda?
Jarvis za mnou přišel a říkal, že mi to moc sluší.
Musíš mít na víc.
Je hrozně hubená, takže mám navíc pár kilo.
Dost navíc.
- Je jak lunt. - Bože můj.
- Ahoj. - Ahoj.
GIOVA ŽENA
To je hezké.
DO ZÍTRA
Vím, že vám můžeme zařídit minimálně
tak 26 nebo 27 milionů za dům.
Objala bych tě, ale pozor na šaty.
Moc ti to sluší.
- Pozvaly jste si klienty? - Jo. A taky dva kamarády.
Super.
Tohle je Nick.
- Jsme v pohodě? - Cože?
- Jsme v pohodě? - Já nevím.
Vždyť ses se mnou vůbec nebavil.
Měli bychom si promluvit, protože…
Popravdě se na mě občas díváš, jako bys mě neměla ráda.
Já myslela, že mě máš rád, ale pak se nálada v kanclu změnila.
A já si říkala…
Po tom všem s Kaylou jsi mě najednou začal ignorovat.
- Jo. - Bavili jste se spolu…
- Vaše partička. - Jo.
A mě jste ze všeho úplně vynechali.
Vůbec se se mnou nebavíte.
- Ale chápeš… - Nezvete mě na ty vaše akce.
Chci s ní mluvit.
- Teď? - Jo. Kde je?
- Mám jít s tebou? - Jo.
- Alex… - Co jsem udělala?
Musíme tu negativní energii utnout.
Nechci zase přijít do kanceláře, usmát se na tebe,
zatímco ty se budeš dívat, že jsem hajzl, i když jsem na tebe milej.
Chtěl bych si to teď vyříkat.
Chci, abychom spolu všichni vycházeli a ta negativní atmosféra zmizela.
A panuje tam negativní atmosféra?
Pořád? Z tvé strany, Rose?
Jsou jistý problémy z dřívějška, který bych chtěla vyřešit.
Jo, taky bych to chtěla vyřešit.
Ale po tom všem, co se stalo, jsme to nikdy neprobraly.
Nezavolalas mi, k ničemu nikdy nedošlo, tak…
Tak je to nevyřešený.
Je to nevyřešený.
- Neměla jsem žádný důvod ti volat. - Ani mně?
Řekla o mně samý sračky.
- Já? - Ona tobě?
Tehdy na večeři.
- Cos říkala? - Já pomlouvala Kaylu?
Že to říkala o mně.
Říkalas jí, že se mnou nechceš mít nic společnýho.
Dělá si srandu? To je novinka. Nic takovýho jsem neřekla.
Je úplně mimo. Nic z toho se nestalo.
Říkala mi, že o mně mluvila…
- Popravdě… - A pak pomlouvala i tebe.
Proč bych o tom lhala? Říkám pravdu.
Tím myslíš ten příběh, jak jsi získala nemovitost
díky tomu, že ses s někým údajně vyspala?
- Jo. - Co?
Řekla jsi, že tvrdím, že ten dům nabízí jen proto, že spala s developerem?
Ne!
Hele, ty tvoje lži jsou…
Já nelžu.
- Měly byste to s Kaylou probrat samy. - Promluvíme si.
- Musíme to vyřešit. - Tak si promluvíme.
Začalo se to nabalovat a tys všechny pořád jen pomlouvala.
A já z tebe přestala mít dobrý pocit.
Tak jsem šla za Jasonem, že to má vyřešit, jinak to udělám já.
A že to rozhodně nechce.
Řekl mi, že to vyřeší. Tak jsem měla radost.
A nic víc se nestalo.
Nevím, co ti Jason řekl, ani jak ti to řekl,
ale očividně se ti to moc nelíbilo.
Ale…
Přišlo mi, žes mě tak trochu zneužila.
Proč bych tě zneužívala?
Jsem svobodná máma, mám vlastní byznys.
Nepotřebuju nikoho zneužívat. Mám dost svý práce.
- Tak proč jsi nezavolala ty mně? - Byla jsem vzteky bez sebe.
Nazvalas mě sviní.
Je mi jedno, že se neshodneme a jsme na sebe naštvaný.
Ale nikdy bych ti nenadávala.
Promiň. Byla jsem opilá. Omlouvám se.
Nebylo to ode mě hezký.
Nechci, aby se to opakovalo.
Já taky ne.
Tak jo.
To snad není možný.
UVIDÍTE
A kurva.
Bože!
S první nemovitostí dokážu, že si tu zasloužím být.
Jednou budu mít taky takový dům.
Na velké věci!
Tohle ten dům prodá.
- Neboj, pomůžu ti. - Jo. Díky.
Chci všem ukázat, že hraju tvrdě, tak ať si se mnou nezahrávají.
Můžeme? Raz, dva, tři.
Bože!
Bože můj.
Když si hraješ s ohněm, spálíš se. Končím.
Ti nejhlasitější bývají nejslabší.
Dej si bacha. Klidně tě může obejít.
Vezmi jí tu nemovitost.
Jen abys věděla,
nic není jistý.
Fakt mi chtěla dát pusu.
Přišla o důstojnost.
Říká, že to nikdo nemusí vědět.
Pardon, ale to tajemství…
vyšlo najevo.
- Šukáš něčího manžela. - Jen mě šikanujete!
Celý je to špatně, tak přestaň.
- Panuje tu velký napětí. - Jo.
Drž hubu!
- Je had. - Všichni víme, kdo je had.
Překlad titulků: Anna Farrow