EN NETFLIX-SERIE
-Hva skjer? -Hvordan går det?
Bra. Jeg kommer ikke hit ofte nok,
men det føles som om jeg er der jeg skal være.
-Ikke sant? -Ja.
-Står til? -Hei.
Vil dere ha en drink?
Kan jeg få en ranch water?
-Absolutt. Og til deg? -Jeg tar roséen.
-Perfekt. Jeg ordner det. -Takk.
-Her er roséen din. -Takk.
Takk for at du ville møte meg.
Jeg gjorde en stor feil her om kvelden.
Jeg husker ikke alt, men jeg husker at jeg prøvde.
Jeg prøvde å kysse deg eller noe,
og jeg er veldig lei meg for det.
Du skal vite at du aldri vil havne i en sånn situasjon igjen.
Jeg er virkelig lei meg for at jeg gjorde det.
Det var åpenbart en vill kveld, og ingenting skjedde,
men det var nok til at jeg følte meg ubekvem,
og det var ikke første gangen.
Vi har alle vært ute og fått den slags erfaringer,
så heretter må jeg sørge for
at det er grenser i forholdet vårt, både personlig og profesjonelt.
-Men takk for unnskyldningen. -Absolutt.
-Jeg ville aldri gjort det edru. -Jeg vet det.
Vi er litt på hverandre,
så jeg skylder deg en unnskyldning for at jeg bidro til det.
Det burde jeg ikke ha gjort.
Herregud. Jeg synes dette er flaut.
-Jeg hater å tenke på det. -Tro meg, jeg vil bare gå videre.
Jeg tror vi har sagt alt som måtte sies, og det er det.
Jeg bryr meg bare om at det går bra med deg
og forholdet ditt, for jeg uroer meg for…
Ekteskapet mitt er sterkt. Vi kommuniserer. Vi har ingen problemer.
-Ingenting skjedde. -Nei.
Jeg hørte at du var på kontoret, og Hall og de andre kom, og…
Det var vel en slags krangel.
Jeg ba alle om unnskyldning for at jeg satte dem i en ubehagelig situasjon.
Men det var ikke bra nok.
De sa at jeg ikke var lei meg fordi jeg mente det,
men for at jeg ble fersket.
Så…
-Det var en streng reaksjon. -Det er som det er.
Jeg ville ikke grine.
-Her. -Akkurat som…
-Jeg ville ikke grine. -Ikke grin.
Jeg skammer meg og er flau,
for jeg vil ikke være den jenta.
Jeg vil ikke bli sett på på den måten, og jeg har blitt dømt så hardt for det.
Jeg har ikke fått noen nåde i det hele tatt fra noen av jentene.
Jeg dømmer dem ikke. Jeg dømmer ikke noen av dere.
Skjønner du? De er ikke perfekte.
Jeg har sett ting selv, men jeg bryr meg ikke.
Jeg kjenner ikke alle så godt. Det er mange personligheter.
Ikke for å være taktløs,
men for meg synes det som om det foregår
noen ondskapsfulle jentegreier mellom folk.
Du er ikke en dårlig person.
Hvis resten av jentene ikke kan gå videre, er det deres problem.
OPPENHEIM-GRUPPEN
Koster et sånt hus 3,2 millioner?
I Santa Monica?
Jeg elsker det når botoxen din slår inn, for da…
Samme ansikt.
Da Tiff og jeg begynte å date,
var hun overbevist om at jeg tok botoxinjeksjoner.
-I hemmelighet. -Fikk du det?
Jeg har aldri tatt botox.
-Hva er hemmeligheten? -At jeg har rynker.
Hvordan viser du overraskelse?
Sånn…
Alex er kommet.
-God morgen! -God morgen.
Hei, vakre kvinne. Jeg elsker antrekket.
Virkelig?
-Ja. -Takk.
Hvordan gikk visningen med Shelley?
Hun hatet det.
Så fint at du kom.
SHELLEY GIOS KUNDE
Åpner du den, rives gulvet opp enda mer.
Ja, vi kan la det være.
Jøss.
Toalettet er på kjøkkenet. Herregud.
Det lukter ikke godt, gjør det vel?
Hva synes du?
Uttrykket i ansiktet hennes var som om hun hadde tråkket i hundedritt.
Hva?
Hele veien.
-Har dere opplevd det? Fælt. -Jeg visste det.
Pokerfjes, eller likte hun det ikke?
Nei, ikke engang pokerfjes. Hun ga meg et bæsjefjes.
Til din overraskelse skriver jeg et bud nå.
Så…
-Fra Shelley? -Ja. Fra Shelley.
Jeg sa at hun spiller vanskelig.
Hva er det spillet?
Folk gjør sånt av og til.
Særlig hvis hun møter selgerens megler, ikke sin egen.
-Hun har pokerfjes. -Ja.
-Hvorfor lot hun som hun hatet det? -Hun ville ikke vise at hun ville ha det.
-Vil hun det? -Ja.
Hun bruker det i forhandlingene.
Nettopp.
-Det er sleipt. -Ja.
I dette markedet vil du ha en kunde som elsker huset.
Det er ikke et marked for harde forhandlinger.
Selvsagt spiller Gios kunder spill. Ikke overraskende.
Budet er på 2,7 millioner.
-Kan hun fullføre handelen raskt? -Tretti dager, ferdig.
Kontantbeløp 60 %. Send inn budet. Jeg går gjennom tingene.
Jeg må se at hun er så kvalifisert som du sier.
Jeg har kun kvalifiserte kunder.
Jeg ringer og sier ifra.
Shelley oppførte seg som om hun hatet Pearl.
Ja, jeg kunne stått fast på 2,75,
men å beholde det i byrået er en seier, ikke bare for meg og Gio.
Jason blir glad om vi får både selgers og kjøpers provisjon.
Jeg vet at vi snakket om å legge det ut på markedet i neste uke,
etter at vi har tatt bilder, for 2,75,
men jeg har en megler på kontoret som har fått en kjøper til å gi et bud
på 2,7 allerede.
-Hvordan går det med Dolphin Terrace? -Jeg har hatt mye interesse.
Det er en av de beste utsiktene i Newport.
Vi hadde en kjøper i forrige uke som elsket alt, men det var for stort.
Han er villig til å betale 17 millioner for halve størrelsen.
Det gir ikke mening.
Jeg vil bare riste ham og si at dette er en mye bedre investering.
Det er det. Ja.
Jeg vet at du vil gjøre det raskt, så jeg oppdaterer deg…
SELG DET!
Ok. Ha det.
Hva skjer?
-Hun er fornøyd med 2,7. -Ok. Jeg føler at det er et "men".
Hun er fornøyd med vilkårene.
-Hun er fornøyd med finansieringen. -Ja!
Jeg har nettopp akseptert et bud fra Gios kunde på 2,7 for Pearl Street.
Hurra!
-Bra jobbet. -Ja! Alle forbehold er fjernet.
-Jeg vet det! -Ja!
-Gratulerer. Godt jobbet. -Ja!
For Polly.
Jeg er overlykkelig over deponeringen på Pearl.
Dette blir mitt største salg.
Men jeg er litt nervøs, for det er med Shelley.
Det kan alltids gå galt, så jeg feirer ikke ennå.
-Det er stort. -Ja!
Hei, dere.
-God morgen. -Hei, kompis.
-Hvordan har du det? -Jeg er sen. Håndterte de gale barna mine.
Datteren min, Hazel, dyttet pistasjer opp i nesen.
-Nei! -Herregud.
-Hva? -Måtte hun på legevakten?
Nei. Vi fikk dem ut, men det var skremmende. Hun sa:
"Pappa, nese." Begge neseborene var fulle av pistasjer.
-Med skall? -Med skall?
-Det er spørsmålet! Med skall? -Uten skall.
De var der oppe, og jeg dyttet.
Jeg ba henne om å blåse, men hun…
-Å nei! -Men vi fikk dem ut. Hun er ok.
En lokal Laguna Beach-megler som jeg kjenner, ringte meg
og spurte om eiendommen i Summit.
Hun sa: "Oppdraget ditt, eller skal jeg si deres?"
Jeg sa "jaha".
-Kayla satte seg opp som selgerens megler. -Har du snakket med henne om det?
Jeg sa jeg skulle være megleren da jeg sa ja til å hjelpe henne.
"Det husker jeg ikke", sa hun. Jeg sa: "Du husker ikke når det passer deg."
Hun er uhøflig og respektløs mot meg i denne prosessen.
Hun sa: "Jeg snakket med Jason,
og han sa bla, bla. "Det er ikke sånn det fungerer", sa jeg.
Spør hvem som helst på kontoret.
Det er sprøtt. Du må kunne samarbeide med andre.
Det fungerer ikke sånn.
Den jeg hadde med på mitt første oppdrag, var megleren, og jeg sa:
"Jeg vil lære av deg, veiled meg og gi meg sjekken."
Det er normen i eiendomsbransjen.
Når du ber noen om hjelp med et oppdrag, er de megleren.
Jeg kjenner meglerne i Laguna. Det er flaut.
Det er greia.
Det er en grunn til at jeg er med, og meglerne ringer meg.
-Ja. -De ringer ikke henne.
Hun forandret seg plutselig. Herregud.
Hun er i forsvar.
Jeg vil bare få det gjort. Kan vi få det solgt?
-Ja. -Jeg tenker på å droppe det oppdraget.
GIOS HUS
Jeg tror teen er nesten ferdig.
-Imponerende. -Agurksmørbrød.
-Noen ganger… -Det er som te i London.
Jeg vil du skal møte Rose og Jarvis.
Jeg ser mye motivasjon og høye ambisjoner der.
-Og jeg… -Nettopp.
Jeg vil være en del av den sirkelen.
Vi tre er den eneste grunnen til at byrået fungerer,
og moren min respekterer folk som selger imponerende eiendommer.
I denne verdenen er det alle mot alle, og Rose og Jarvis er pitbuller.
Jeg vet ikke om det kom ut riktig, om det er greit.
Skal du glasere de der?
-Jeg vet ikke om de liker glasur. -Greit.
Jeg vil gjøre det finere.
-Bank, bank. -Hei.
-Står til? -Så fint at du kom.
-Takk for invitasjonen. -Så klart.
Du kjenner Jarvis.
-Hyggelig. -I like måte.
-Du er stilig som alltid. -Du er flott.
-Takk. -Jeg hørte at du er en vann-sommelier.
Så jeg har…
-Jøss. -…så mange varianter jeg fant.
Hva? Det trengte du ikke.
Velg hva du vil ha.
-Vi kan ta en blindtest. -Jeg skulle spørre.
-Kan du smake forskjell? -Ja.
-Kan du? -Det er vilt.
-Hei! -Hei, hvordan går det?
Hei.
-Du ser nydelig ut. Takk. -Du er vakker.
-Hei, Gio. -Står til? Takk for at du kom.
-Hei, Lisa. Du er vakker som alltid. -Hei. I like måte.
Takk. Dette er fantastisk, forresten.
-Hyggelig. -Nydelig hjem.
Jeg må sjekke utsikten. Jeg er lamslått.
Jøss. Så fint, Gio.
-Dette er et unikt sted. -Blir ikke lei av det.
Jeg vil mate fiskene. Er det noen?
-Det er ganske klart i dag. -Jøss. Det er klart.
-Vi ser. -Pga. vinden i går.
-Jeg kaster det og ser om de spiser. -Det er så klart.
Fisker, kom frem.
-Jeg tror ikke det funker. -Jeg prøvde å dele.
-Hvem vil ha agurksmørbrød? -Jeg!
Kom igjen.
Vil alle ha te?
-Ja. -Det lukter så godt.
-Earl Grey. -Elsker Earl Gray.
Dere burde være imponert. Hvis ikke, lat som for min skyld.
-For egoet mitt. -Flott.
Jeg er imponert. Flott oppdekking.
Dette huset er nydelig.
-Fantastisk. -Et sånt hus ved vannet er min drøm.
Du ser seilingen om ettermiddagen. Yachtene seiler forbi.
Det er utrolig.
Jeg tok frem alle godbitene for dere.
-Ser deilig ut. -Fantastisk.
-Ingen tebrød? -Ettermiddagste. Vi har champagne òg.
-Hva? -Hvis dere vil…
Jeg er fra Alabama, så det er som gjestfriheten i sør. Det liker jeg.
-Som i Orange County. -Ja.
-Gjestfrihet i Sør-California. -Ja. Sånn.
Lisa, jeg tror jeg må shoppe med deg,
for jeg kan ikke få øynene fra skoene dine.
De er fantastiske.
-Hvilket merke er de? -De er fra Prada.
-Jeg elsker dem. De trenger et navn. -Det ser ut som de lever. Det uroer meg.
-Bra for banking på dører. -Ja.
Jeg er så stolt av at dere banker på dører.
-Takk. -Det er gammeldags. Alle klarer ikke det.
-Gjorde du det? -Alle…
Vi ble sendt av megleren vår. Vi hadde ikke noe valg.
Jeg har hørt historien før.
Det er som når foreldrene sier at de gikk 8 km i snø til skolen.
Det er en god idé. Har dere fått oppdrag på den måten?
-Ja. -Har dere?
-Ett til 20 millioner i Dolphin Terrace. -Jøss. Så dere er et maktpar.
-Takk. -Det verdsetter jeg.
-Kommer alle overens på kontoret? -Au da.
Jeg vet ikke om du har hørt ryktene. Jentene har stemplet meg som bortskjemt.
De vet ikke hvor jeg kommer fra. Og de har spredt rykter om meg,
at jeg ligger med utviklere for å få store oppdrag.
Når noe sånt blir sagt, kan det ikke tas tilbake.
-Nei. -Skaden som har skjedd…
Dette er et luksuriøst høykvalitetsbyrå,
og slike ting er ikke akseptable.
Det gjør vondt fordi de ikke vet hvor jeg kommer fra.
Jeg kom fra ingenting. Mine biologiske foreldre er hjemløse.
De bruker dop. Jeg ble tatt sammen med broren min
da jeg var fem år gammel
fordi de tok dop på hoteller,
og vi var innelåst i skapene.
-Politiet ble tilkalt. -Hva?
Jøss.
Heldigvis ble jeg adoptert.
Dessverre døde adoptivfaren min da jeg var åtte, første juledag i 2003.
Så jeg vokste opp uten en far, og livet var veldig vanskelig.
-Da jeg var barn. -Jøss.
Da faren min døde, ble det tøft for moren min.
Hun var alene med meg og fire av brødrene mine.
Adoptivforeldrene mine adopterte oss alle
fordi foreldrene våre ikke kunne ta seg av oss.
Da faren min døde,
sa sosialarbeiderne at min biologiske mor hadde fått en baby til.
Hun ville ikke skille oss.
-Det var halvbroren din. -Vi har forskjellige fedre…
-Ja. -…men samme mor.
Jeg møtte faktisk min biologiske mor på gaten i Huntington Beach,
i Beach Boulevard, som er et skikkelig dårlig område.
Hun lå i rennesteinen.
Hun kunne ikke se meg i øynene, og hun går inn og ut av fengsel.
-Jøss. -Hun var som et dyr. Jeg tuller ikke.
Ingen kan se det på deg, Rose,
og skjønne smerten og traumet.
Du har gjennomgått et traume.
Det har gjort meg til den jeg er.
Jeg ville ikke forandret noe som har hendt meg,
for da ville jeg ikke vært her.
Desto mer beundringsverdig at du har blitt den du er.
Du kan bruke det som ammunisjon. Bruke den sulten til å lykkes.
-Du kan endre kurs. -Det handler om hvor du skal.
-Kan jeg gi deg en klem? Stolt av deg. -Jeg også.
Det plager meg at jentene på kontoret tror de kan snakke dritt,
men jeg sier ikke til dem
hvor jeg kommer fra.
Men de vil dømme.
Det er trist å se folk hate henne når de ikke kjenner henne.
De dømmer henne fra suksessen hun har nå.
De ser ikke hva hun har gått gjennom.
-Jeg tror de føler seg truet. -Ja.
De finner en måte å rive deg ned til deres nivå på.
Kan de ikke ta deg profesjonelt,
gjør de det personlig.
Det viser bare hvordan de er.
Å nei!
-Skal jeg hjelpe deg? -Ut av min egen bil?
Å nei! Du er fanget.
Sånn, ja.
Takk.
-Ærede frue.-Takk.
Jeg ble svinebundet i min egen bil.
En liten gate.
-Jeg elsker blindveien. -Ja.
Kundene mine har barn.
FEM SOVEROM - 7 BAD - 1 TOALETT - 567 M2 DANA POINT
9 995 000 DOLLAR - PRISANTYDNING
Fem soverom, ett kontor og syv bad.
Det er på 567 m2, og tomten er i underkant av 800.
-Den buede døråpningen er flott. -Ja.
Du har en fantastisk kinoskjerm som kan splittes.
Han kan se fotballkampen,
og du kan se på det du ser på.
Kanskje du ser på fotball.
Jeg ser på Tylers eiendom for kundene mine.
Familien deres vokser.
Jeg liker vanligvis best å ha familier som kunder,
for det er litt annerledes når du skaffer dem drømmehuset,
om det er det første, eller permanent. Jeg forstår dem.
-Er dette fliser eller tre? -Tre.
-Det er nydelig. -Ja.
Jeg elsker en liten Romeo-og-Julie-trapp.
All magien er ovenpå.
-Eller hva? -Herregud.
Utsikten åpner seg mot White Water, Strand og Dana Bluff.
Så vakker, Tyler. Jeg elsker den.
Jeg setter pris på… Å, faen. Hent et håndkle.
-Faen. -Kan ikke ta deg med noe sted.
-Det er bare vann. -Det er det den er til, ikke sant?
-Nei, til å fylle en gryte. -Man skal tappe vann.
-Ja, i en gryte. -Men ikke sånn.
-Vi ser på hovedsoverommet. -Ja, kom igjen.
-Det er i denne etasjen, ikke sant? -Ja.
-Her er det. Badet er enormt. -Jøss.
Vasker til ham og henne.
-Nydelig. -Ja.
Og så denne utsikten.
-Hver morgen. -Jøss.
-Jeg kunne bodd her. -Jeg vil bo her.
-Jeg elsker dette rommet! -Ja.
Du har kjøkkenkrok, vaskemaskin, tørketrommel, minikjøleskap,
og badet er også fantastisk.
De små dørene er så søte.
Jeg elsker de doble glassdørene. De er på størrelse med én standard dør.
Så utrolig nydelig. Jeg skjønner hva du mener.
-Ja. -Det er flott.
Kan dette fungere for dine folk?
-Jeg vil ta med kundene mine. -Gjør det. Kanskje det funker.
Jeg elsker nabolaget og huset. Det er verdt et forsøk.
-Jeg tar dem med hit. -Ja.
Bortsett fra jobben og at vi prøver å selge hus til 11 millioner,
er det med Kayla helt ut av kontroll.
Alt begynner å gi mening.
Jeg skjønner. Jeg forstår Kayla bedre, og det handler kun om henne.
Hun ba om unnskyldning for det som skjedde. Tok ansvar.
For meg er det ikke lenger et problem.
-Dere snakket om det, alt er… -Fikset. Vi er ok.
Med Kayla var det for mange kokker på kjøkkenet.
Polly og Alex var lei seg.
Jeg setter pris på at de reagerte på situasjonen,
men jeg er mer reservert. Det er utenfor komfortsonen min.
Men nå kan byrået gå videre slik det burde.
Selv med oppdraget som vi har, er det egoistisk oppførsel. Det er alt.
Jeg vil bare at alle skal gå videre og bli ferdige med det.
-Hei! -Hei. Jeg har savnet deg.
Ja. Hvis jeg ikke treffer deg hver dag…
-Føles det rart? -Ja.
-Jeg bestilte latte til deg. -Takk. Den er fin. Hva drikker du?
Det er en roselatte.
Jeg har et rosenblad i munnen. Jeg kan ikke…
Er det ikke spiselig?
-Vet ikke. -Jo da.
Jeg prøver å gjøre dette elegant.
-Står til? -Bra.
Hva med moren din?
Hun går på cellegift nå, så hun har det ikke alltid så bra.
Hvis hun sover mye, hender det at vi ikke snakkes på dagesvis.
-Er hun i en annen delstat? -Ja. Hun er i Arkansas.
Får du truffet henne?
Vi er på FaceTime hver dag, men med covid er det sinnssykt.
Immunforsvaret hennes er svekket,
så det siste jeg vil er å fly dit og risikere at hun blir smittet.
-Ja. -Det er ikke verdt det.
Men jeg har ikke sett henne på to måneder, så det er vanskelig.
Moren min fikk nylig kreft.
Moren min er sånn:
"Ikke tenk på meg. Jeg bryr meg ikke. Gjør det du gjør."
Det er vanskelig at hun har kreft, for jeg er på et stadium i livet
hvor jeg kanskje kan endre fremtiden til familien min, også hennes.
Hun gjorde alt for meg da jeg vokste opp, så det er min tur
til å gjøre alt for henne.
Når noen av meglerne tjener 500 000 dollar på et salg,
sier de: "Hurra, 500 000 dollar!"
Jeg kunne fått mamma hit og gitt henne de beste legene her i Newport.
Jeg bare ler når jeg bli dratt inn i dramaet:
"Dere har ikke peiling. Jeg bryr meg ikke."
Jeg vil gi moren min alt hun jobbet så hardt for.
Jeg jobber for å gi barna mine en fremtid de fleste svarte barn ikke får.
Du og jeg er venner fordi vi har lignende…
-Det er tøft med vår oppvekst. -Livets harde skole.
-Ja. -Jeg hadde ingenting.
Jeg kom fra Los Angeles til Orange County kun med det jeg sto og gikk i.
Vi begge bodde i Inglewood.
-Ja. -Ja.
Etter Los Angeles flyttet jeg til San Bernardino County
som har USAs høyeste kriminalitetsnivå.
Det var stort å komme meg ut av den byen og skape meg et navn.
Men jeg er takknemlig, for det formet meg som person.
Det er så viktig for oss å lykkes.
-Ja. -Det finnes ikke andre muligheter.
-Ingen plan B. -Ingen.
Nei. Ingen vil forære oss et oppdrag til 20 millioner dollar.
Vi må kjempe for det.
Det er ikke lett, men jeg føler at det er verdt det.
OPPENHEIM-GRUPPEN EIENDOMSBYRÅ
Hva gjør du?
Herregud!
La meg ta et bilde.
Kayla, har du noe på gang i Costa Mesa?
-Ja. -Hva er prisantydningen?
Én komma åtte.
Tre soverom, to bad og ett toalett, men fullstendig oppgradert.
La meg vise deg.
Bildene ligger ikke etter hverandre, men det er utsiden.
Jeg har ingen nakenbilder, så ikke vær redd.
-Bare gå gjennom dem. -Det er fantastisk.
Har noen en våtserviett til skjermen?
Nei. Beklager.
Det har sikkert Lauren.
Ja, la meg dra den ut av ræva.
Jeg har, Austin. Vær så god.
-Hva? -Jeg har alltid det.
-Du er den beste. Takk. -Ja.
Tyler, du får bruke den etter meg.
Dette er ille.
Du er så aggressiv. Det er ikke en berøringsskjerm. Er den så skitten?
-Skylder på ungene. -Tar du på den?
Dere, kom hit. Vi skal ha teammøte.
Jeg vil jobbe, men wifien fungerer ikke igjen.
Jeg skal finne en god plass.
Sitt her, Tyler.
Jeg spør alle hvordan det går, hva dere jobber med. Brandi?
Jeg har to NBA-spillere. Én er aktiv, og én er pensjonert.
Om dere har noe mellom tre og seks millioner for den ene,
og opp til ti millioner. Det er alt.
-Det er et bra prisleie, så… -Ok.
Du nærmer deg tosifret, Brandi.
-Jeg kommer dit. Små skritt. -Jeg tviler ikke.
Jarvis?
Ett utenom markedet med båtplass. Ti millioner.
-Har dere det? Hvor? -Ja. Lido.
Bra. Polly?
Utenom markedet igjen, men jeg og Gio solgte faktisk Pearl denne uken.
-Bra, dere. -Vi endte på 2,7.
Ikke tosifret, men hvis du fjerner kommaet, er det to sifre, så…
Vi fikk både kjøpers og selgers provisjon, så det er som 5,2 - 5,4 millioner.
-Ja. -Det stemmer.
Om vi dobler det selv eller i byrået, er det det samme for Jason.
-Samme for meg. Det stemmer. -"Hold det i byrået!"
Ja. Begge kan ringe i klokken. Ta et fellesring.
-Jeg ringer! -Vi gjør det.
Bra jobbet, Polly.
-Bra. -Takk.
-Jeg kjører på. Én, to, tre. -Gjør det.
Kanskje du kan selge Gios 20…
-Sånn. Vi tar den neste gang. -Jeg er neste!
-Polly kan det. -Jeg ringer om dere gjør det.
-Ja. -Kayla, hva med deg?
Jeg og Alex har oppdraget i Summit i Laguna Beach.
Det legges ut på mandag,
forhåndsvisningen for meglere er neste onsdag, og visningen er neste helg.
Vi måtte forskyve det med én uke, for vi måtte ta nye bilder.
Bildene ble ikke slik vi ville.
Kayla er nok enig i at det har vært…
Kayla vet det vel ikke, men det har vært vanskelig.
Med de første kan det være bra.
-Det er ikke mitt første. -Jeg snakker om Kayla.
Det er vanskelig fordi Kayla lærer.
Til hvilken pris? Bildene publiseres, men duger ikke.
Visningen ligger ikke i systemet. Hun står som "selgerens megler".
Det er ansvaret til selgerens megler.
Du må vite hva du gjør. Hvis ikke, må jeg være megleren
så jeg kan ha kontroll. Slutt på diskusjonen.
Men hun tok deg med.
-Så det er annerledes. -Hvordan er det…?
Avgjørelsen tas av den som fikk oppdraget. Hen bestemmer hvem som er megleren.
-Så bestemmer du om du er med. -Ja.
Jeg gikk til Alex Hall for å få hjelp til mitt oppdrag.
Dette er mitt første oppdrag. Jeg vil gjerne ha deg med.
Gjerne. Det er et stort oppdrag for deg.
Jeg sa ikke: "Hei, Alex. Si hva jeg skal gjøre." Nei.
Jeg vil ha deg med. Det er hennes ansvar.
Det er gamle nyheter. Hun kan stå som megler, men jeg er ergerlig
fordi du ba meg om å gjøre alt arbeidet
uten å gi meg tilfredsstillelsen. Det registreres ikke på meg,
med mindre noen leter etter "andremegleren". Det gjør ingen.
Du har ikke gjort all jobben og kan ikke si at jeg kom til deg…
-Jeg fikser ditt rot. -La meg fullføre.
-Det er vanskeligere. -La meg snakke.
Det er var ikke sånn.
Det var din fotograf, så jeg ba deg om godkjenning,
og jeg har sendt e-poster og organisert ting.
Det er ikke rettferdig å si at du har gjort alt, for det har du ikke.
Kayla har glemt da hun ble svar skyldig på telefonen.
Hadde ikke jeg tatt over, ville vi ikke fått oppdraget.
Jeg holder deg i hånden, ok.
Da må jeg være barnevakt,
men du har et stort ego og sier ting til meg som:
"Jeg snakket med Jason. Jeg er megleren."
Alt du snakker om, er om da vi diskuterte hvem som skulle være megler.
Jeg aner ikke hva du snakker om ellers.
-Det ga meg en vond smak i munnen. -Jeg har sagt det hele tiden.
Jeg kom til deg fordi jeg ikke hadde hatt salgsoppdrag før.
-Jeg kan hjelpe deg. -Du sa ja.
-Å klage på alt er urettferdig. -Jeg klager ikke.
Jeg sier det bare som det er,
og de andre på kontoret kan støtte meg. Alt handler om deg.
Du sa det klart da du sa: "Jeg bestemmer, jeg er selgerens megler.
Jeg diskuterer ikke dette med deg."
Du sa at det var viktig, og insinuerte at det ikke er viktig for meg.
-Det var ikke det jeg mente. -Dette er viktig for meg.
Dere jobber sammen, så finn ut av det.
Jeg skal ikke fortsette. Hun er selgerens megler. Så…
Det burde hun være. Hun tok deg med. Det er ingen tvil om det.
Du blander deg inn uten å ane noe, Rose…
-Jeg vet noe. -Mener du én side av saken?
Du snakker mest, hun har knapt fått…
Dette angår ikke deg, så ligg unna.
Det angår tiden vår. Vi må høre på dette.
-Hvorfor er dere her? -Du.
-Ro deg ned. -La oss holde møtet saklig.
Ikke be meg om å roe meg ned, Rose.
Alle vet at du ikke ber en kvinne om å roe seg ned,
for det er det siste jeg gjør.
Hvorfor er det så viktig for deg?
Jeg bruker penger på å skaffe oppdrag i det strøket.
Det er min statistikk. Navnet mitt står der.
Begge navnene står der.
-Jeg krangler ikke med deg, Rose. -Kayla er ny.
Kayla jobber også der.
Selv om Alex Hall jobbet med det området, kan hun ikke si:
"Ikke skap din egen business, Kayla."
Det gir mening at hun tar med seg noen som har erfaring.
Alex Hall.
Skal du ikke høre?
Ok.
-Jøss. -Stemmen din plager meg.
Hadde jeg visst at det skulle bli slik,
hadde jeg aldri spurt henne.
Nå må du holde øynene på ballen. Provisjonen.
Tekst: Linda Hansen