EN NETFLIX-SERIE
-Hur är det? -Hur mår du?
Bra. Jag kommer inte ofta hit,
men när jag gör det känns det som att jag ska vara här.
-Ja, eller hur? -Ja.
-Hur är det? -Hej.
Vill ni ha en drink?
Får jag en tequila, tack?
-Absolut. Och du? -Jag tar rosévin.
-Perfekt. Jag fixar det. -Tack.
-Här är ditt rosévin. -Tack.
Tack för att du gick med på att träffa mig.
Jag vet att jag gjorde ett stort misstag.
Och jag minns inte allt, men jag minns mitt försök.
Jag antar att jag försökte kyssa dig.
och jag är verkligen ledsen.
Du ska veta att du aldrig kommer att hamna i en sån situation igen,
och jag är verkligen ledsen för det.
Nej, det var en vild kväll och inget hände,
men det räckte för att göra mig obekväm,
och det var inte första gången.
Jag tror att vi alla har haft en sån erfarenhet,
så i framtiden måste jag se till
att det finns gränser i vår relation, både personligen och professionellt.
-Men jag uppskattar ursäkten. -Absolut.
-Det var för att jag var onykter. -Jag vet.
Vi är alla lite på varandra,
så jag är skyldig dig också en ursäkt
och jag är ledsen om jag har bidragit till det.
Det är inget jag borde ha gjort.
Jösses.
Jag tycker det här är så pinsamt.
Jag hatar att tänka på det.
Tro mig, jag vill bara gå vidare.
Jag tror att vi har sagt allt som behöver sägas.
Jag bryr mig bara om att du är okej,
och att din relation är okej, för jag…
Min fru och jag är starka. Vi kommunicerar.
Vi har inget problem med det.
-Inget hände. -Ja.
Jag hörde att du var på kontoret och att Hall och alla andra…
Det var ett slags ordväxling, antar jag.
Jag bad alla om ursäkt för att jag satt dem i obekväma situationer.
Och det räckte inte.
De sa att jag inte var ledsen för vad jag gjorde,
utan för att jag åkte fast.
Så…
-Det var ett ganska hårt svar. -Det är som det är.
Jag ville inte gråta.
-Här. -Precis som…
Jag ville inte gråta.
Gråt inte.
Jag skäms så för mig själv, för
jag vill inte vara sån.
Jag vill inte bli sedd på det sättet, och jag har dömts så hårt för det.
Och jag får ingen nåd alls av tjejerna.
Och jag dömer dem inte. Jag dömer ingen av er.
Förstår du? De är inte perfekta.
Jag har sett saker själv och bryr mig inte.
Jag känner inte alla lika bra, det är många personligheter.
Och inte för att vara taktlös, men
enligt min åsikt känns det som om det är elaka kommentarer mot alla,
sett ur mitt perspektiv. Du är inte en dålig person.
Om resten av tjejerna inte kan gå vidare, är det deras problem.
Hur kan ett sånt hus kosta 3,2 miljoner?
I Santa Monica?
Jag älskar när du just fått Botox, för det är som…
Samma ansikte.
När Tiff och jag började dejta,
var hon övertygad om att jag tog Botox-injektioner.
-Att jag hade ett hemligt liv. -Hade du?
Jag har aldrig fått Botox.
-Vad är hemligheten? -Jag har rynkor.
Vad? Hur är din förvånade min?
Precis…
Alex är här.
-God morgon, solstrålen! -Hej.
Hej, snygging. Jag älskar kläderna.
Gör du?
-Ja. -Tack.
Hur gick visningen med Shelley?
Hon absolut
hatar det.
Jag är glad att du är här.
GIOS KLIENT
Om du öppnar den slits golvet sönder mer.
Ja, vi kanske lämnar den.
Wow.
Toaletten är i köket. Herregud.
Det luktar inte gott, eller hur?
Vad tycker du?
Uttrycket i hennes ansikte var som om hon precis hade klivit i hundskit.
Vad?
Hela tiden.
-Har du upplevt det? Hemskt. -Jag visste det.
Ett pokeransikte?
Nej, inte ens ett pokeransikte. Ett bajsansikte.
Jag skriver hennes anbud nu.
Så…
-Shelleys? -Ja. Shelleys.
Jag sa ju att hon spelar svårfångad.
Vad är det för spel?
Ibland händer det. Folk gör det.
Särskilt om hon träffar objektets mäklare.
-Hon har ett pokeransikte. -Ja.
Varför fick hon mig att tro att hon hatade det?
Hon vill inte att du ska tro att hon vill ha det.
-Vill hon ha det? -Ja.
Det är för att kunna förhandla.
Just det.
-Det är lömskt. -Ja.
På den här marknaden vill man ha klienten som älskar huset.
Det är ingen marknad att säga: "Jag kan ta det eller gå."
Klart att Gios kunder spelar spel. Jag är inte förvånad.
Det är ju 2,7 miljoner.
-Kan hon stänga snabbt, eller? -Trettio dagar och det är klart.
Sextio procent direkt.
Skicka över budet. Jag går igenom det.
Jag vill se att hon är så kvalificerad som du säger.
Jag jobbar bara med kvalificerade.
Jag ringer och berättar.
För Shelley betedde sig som om hon hatade Pearl,
ja, jag kunde ha hållit fast vid priset på 2,75,
men att hålla det inom firman är en vinst inte bara för mig och Gio,
men det skulle också göra Jason jätteglad.
Jag vet att vi pratade om att släppa ut det på marknaden nästa vecka,
efter att vi fotat, för 2,75,
men jag hade en kollega som hade en köpare som redan budade
och köper för 2,7.
-Hur går det med Dolphin Terrace? -Det har varit mycket aktivitet.
Det är en av de bästa utsikterna jag har sett.
Vi hade en köpare förra veckan
och han älskar allt, förutom att det är för stort.
Han kan betala 17 miljoner för nåt som är hälften så stort.
Det är inte logiskt.
Jag vill bara säga: "Investeringsmässigt är det här mycket bättre."
Det är det. Ja.
Jag vet att du vill sälja fort, så jag uppdaterar dig.
SÄLJ DET!
Okej, hej då.
Vad händer?
Hon är nöjd med 2,7.
Okej. Det finns ett "men".
Hon är nöjd med villkoren.
-Hon är nöjd med priset. -Ja!
Jag har accepterat ett erbjudande från Gios kund om Pearl Street, 2,7.
Ja!
-Bra jobbat. -Ja! Allt är klart.
-Jag vet! -Ja, ja!
-Gratulerar! Bra jobbat. -Ja!
För Polly.
Jag är jätteglad över att vi befinner oss i escrow.
Det här blir min största försäljning.
Men det gör mig lite nervös att det är med Shelley.
Vi vet inte hur det går, så jag firar inte än.
-Det är stort. Underbart. -Ja!
Hej, allihop.
-Godmorgon. -Hej, kompis.
Hur mår du?
Jag är sen. Måste ta hand om mina busiga ungar.
Min dotter Hazel tryckte upp pistagenötter i näsan.
-Nej! -Herregud.
-Vad då? -Åkte ni till akuten?
Nej. Vi fick ut dem, men det var läskigt. Hon kom och sa:
"Pappa, näsa", och båda var fulla av nötter.
-Med skal? -Med skalet?
-Det var det jag undrade! -Inget skal, nej.
De är båda där uppe, och jag trycker på dem
och hon försöker… Jag sa åt henne att blåsa, men…
Åh nej!
Men vi fick ut dem. Hon mår bra.
En lokal Laguna Beach-mäklare som jag känner ringde.
Hon sa: "Jag har en fråga om din fastighet på Summit."
Hon sa: "Ditt objekt, eller ska jag säga medobjekt?"
Och jag sa: "Ja."
Kayla skrev sig som ansvarig mäklare.
Pratade du med Kayla?
När jag gick med på att hjälpa henne sa jag att jag skulle vara ansvarig.
Det mindes hon inte.
"Du minns inte när det passar dig."
Hon är väldigt oförskämd och respektlös mot mig.
Hon sa att hon redan pratat med Jason om det,
och han sa att bla, bla. Det är inte så det funkar.
Fråga vem som helst som jobbar med fastigheter.
Det är galet. Man måste kunna samarbeta med andra.
Det är inte så det funkar.
Jag hade med nån på mitt första objekt,
och de var ansvariga och jag sa:
"Jag vill att du lär mig och ger mig checken."
Det är normen inom fastighetsbranschen.
När man ber nån om hjälp blir de ansvariga.
Jag känner de flesta mäklarna. Det är pinsamt.
Det är grejen.
Det finns en anledning till att andra mäklare ringer mig.
-Ja. -De ringer inte ens henne.
Hon har gått över gränsen. Herregud.
Hon är i försvarsläge nu.
Jag vill bara få det gjort. Kan vi få det sålt?
Ja.
Jag bryr mig inte, jag skulle kunna hoppa av.
GIOS HUS
Teet är nästan klart.
-Mycket imponerande. -Gurkmackor.
GIOS MAMMA
-Ibland känns det… -Det känns som te i London.
Jag vill att du träffar Rose och Jarvis.
Jag ser mycket driv och ambitioner hos dem.
-Och jag… -Precis.
Jag vill vara en del av den cirkeln.
Vi tre är enda orsaken till att firman går runt
och min mamma respekterar folk som säljer såna fastigheter.
Det är en skoningslös värld
och Rose och Jarvis är pit bulls.
Jag vet inte om det lät rätt.
Ska du glasera dem?
Jag vet inte om de gillar glasyr.
Okej.
Jag försöker piffa upp det.
Knack, knack.
Hej.
-Hur är det? -Tack för att du kom.
-Tack för att jag fick komma. -Självklart.
Mamma, du känner Jarvis.
-Kul att ses. -Detsamma.
-Du är snygg som alltid. -Du är fantastisk.
-Tack. -Jag hörde att du är vattensommelier.
Så jag har…
-Oj. -…så många jag kunde hitta.
Vad? Det behövde du inte göra.
Välj vad du vill.
-Vi kan göra ett blindtest. -Jag tänkte fråga.
-Kan du känna skillnaden? -Ja.
-Kan du? -Så konstigt.
-Hej! -Hej, hur mår ni?
Hej.
-Du är vacker. Tack. -Du är vacker.
-Hej, Gio. -Hur är det? Tack för att du kom.
-Hej, Lisa. Du är jättefin, som vanligt. -Hej. Detsamma.
Tack. Det här är fint, förresten.
-Glad att du kom. -Vackert hem.
Jag vill kolla in utsikten. Jag är fascinerad.
Wow. Så vackert, Gio.
-Det här är så unikt. -Man tröttnar aldrig.
Jag vill mata fiskarna.
-Det är ganska klart idag. -Åh, wow. Det är klart.
-Låt se. -På grund av vinden igår.
Jag kastar i och ser om de äter.
Så klart idag. Wow.
Små fiskar, kom fram.
-Jag tror inte att det funkar. -Jag försökte dela.
-Vem vill ha en gurksmörgås? -Jag!
Kom. Vi äter.
Vill alla ha te?
-Ja. Det är bäst det. -Det luktar så gott.
-Earl Grey. -Jag älskar Earl Grey.
Ni borde bli imponerade, eller låtsas för min skull.
För mitt egos skull.
Det är jag. Fint dukat.
Det här huset är helt underbart. Det är fantastiskt.
Det är min dröm, ett hem på vattnet.
Man får se båtarna köra förbi.
Det är otroligt.
Jag tog fram alla godisar åt er.
-Det ser gott ut. -Fantastiskt.
Inga tekakor?
Det finns champagne också.
-Vad? -Om du känner för…
Jag är från Alabama, så det är sydstatsgästfrihet.
Det uppskattar jag.
-Orange County-gästfrihet. -Ja.
-Gästfrihet i södra Kalifornien. -Ja. Precis.
Lisa, jag tror att jag måste shoppa med dig
för jag kan inte slita blicken från dina skor.
De är fantastiska.
-Vilket märke är det? -De är Prada.
De behöver ett namn, sin egen identitet.
De ser ut att leva. Det är det jag oroar mig för.
-Bra för dörrknackning. -Ja.
Jag är så stolt över att ni knackar.
-Tack. -Det är en gammaldags grej,
och inte alla gör det.
-Gjorde du det? -Alla…
Vi blev avlämnade av vår mäklare. Vi hade inget val.
Jag har hört historien förut.
Som när föräldrarna säger: "Jag fick gå 8 km i snö till skolan."
Det är ett bra koncept. Har du nånsin fått ett objekt på det sättet?
-Ja. -Har ni?
Ett objekt på 20 miljoner.
Wow. Så ni är ett maktpar.
-Tack. -Det uppskattar jag.
Hur kommer alla överens?
Oj då.
Jag vet inte om du känner till ryktena.
Tjejerna har stämplat mig som bortskämd.
De känner inte mig.
Och de har också spridit rykten om mig
att jag ligger med exploatörer för att få objekt.
När det är sagt så kan man inte ta tillbaka det.
-Ja. -Skadorna som har skett…
Det är en lyxmäklarfirma,
och sånt är inte acceptabelt.
Det gör ont, för de känner inte mig.
Jag kommer från en fattig bakgrund.
Mina biologiska föräldrar är båda hemlösa.
De tar droger.
Och jag blev omplacerad, tillsammans med min bror,
när jag var fem år gammal,
för de tog droger på hotell,
och vi var inlåsta i garderoben.
-De ringde till polisen. -Vad?
Herregud.
Som tur var blev jag adopterad. Tyvärr…
…dog min adoptionspappa när jag var åtta, på juldagen 2003.
Så jag växte upp utan en pappa och livet var svårt.
När jag växte upp.
När pappa dog, var det tufft för mamma,
för hon var ensamstående till mig och fyra av mina bröder,
för mina adoptivföräldrar adopterade oss alla
från mina biologiska föräldrar.
När pappa gick bort
fick mamma höra att min biologiska mamma hade ett barn till.
Hon ville inte splittra oss.
Så det är din halvbror.
Ja, vi har inte samma pappa, men samma biologiska mamma.
Jag har träffat min biologiska mamma på gatan i Huntington Beach
på Beach Boulevard, ett riktigt dåligt område.
Hon låg på sidan av gatan.
Hon kunde inte se mig i ögonen och hon åker in och ut ur fängelset.
Hon var som ett djur.
Jag skojar inte. Som ett djur.
När man ser dig nu, Rose, skulle ingen se på dig
och fatta smärtan och traumat.
Du har genomlidit ett trauma.
Jag tror att det gjorde mig till den jag är,
och jag skulle inte ändra på nåt som hänt mig,
för då skulle jag nog inte vara här.
Man måste beundra dig för den du blivit.
Och du kan använda det som ammunition. Använd hungern för att lyckas.
-Du kan ändra kursen. -Det handlar om vart du är på väg.
-Får jag ge dig en kram? Jag är så stolt. -Jag också.
Det gör ont i mig att tjejerna tror att de kan prata skit,
men jag ska inte säga: "Det här är min bakgrund."
Men de vill döma.
Det är sorgligt att se folk hata henne när de inte känner henne.
De bedömer henne utifrån hennes framgång.
De ser inte vad hon gått igenom för att nå hit.
-De känner sig hotade. -Ja.
De hittar ett sätt att trycka ner dig till deras nivå.
Om de inte kan göra det i yrket, gör de det personligt.
Det visar bara deras karaktär.
Nej!
-Ska jag hjälpa dig? -Hjälper du mig kliva ur min bil?
Åh, nej! Du är fast.
Sådär ja.
Tack.
Milady.
Tack.
Jag fastnade i min egen bil.
Men, ja, en smal gata.
Jag älskar återvändsgränden. Särskilt eftersom de har barn.
5 SOVRUM - 7,5 BAD - 566 KVM
UTGÅNGSPRIS
Fem sängar plus ett kontor, sju badrum.
566 kvadratmeter och tomten är 790 kvadratmeter.
-Cool välvd dörröppning. -Den är toppen.
Och så är det den fantastiska storbildsskärmen
som man kan dela upp.
Han kan se fotbollsmatchen,
du kan se vad du nu vill titta på.
Du kanske tittar på fotboll.
Jag granskar Tylers fastighet för mina klienter
som har startat en familj.
Jag älskar familjer.
De är oftast mina favoritklienter
för det känns extra bra när man hittar deras drömhem,
eller första hem.
Jag kan relatera.
-Är det här kakel eller trä? -Trä.
-Det är vackert. -Japp.
En Romeo och Julia-trappa, som jag älskar.
Och här uppe finns magin.
-Eller hur? -Åh, herregud.
Det är utsikt mot White Water, Strand, Dana Bluff.
Så vackert, Tyler.
Underbart.
Jag uppskattar… Åh, fan.
Ta en handduk.
-Fan. -Kan inte ta dig med nånstans.
Det är bara vatten. Det är väl det den är till för?
-Nej, för att fylla en gryta. -Jag ska ta vatten.
-Ja, i en gryta. -Inte så där.
-Nu ser vi på stora sovrummet. -Ja, nu går vi.
-Det är väl på den här våningen? -Ja.
Stora sovrummet.
-Ett enormt badrum. -Herregud.
Hans och hennes handfat.
-Vackert. -Ja.
Och så, den här utsikten.
Varje morgon.
-Jösses. Jag skulle kunna bo här. -Jag vill bo här.
-Jag älskar det här rummet! -Ja.
Ett fullt utrustat pentry, tvättmaskin, torktumlare, minikyl,
och badrummet är också fantastiskt.
Och de små dörrarna är så söta.
Jag älskar att de gjorde franska dörrar,
för det här är en standarddörrkarm.
Det här är så bedårande.
Jag håller med dig.
-Ja. -Det är toppen.
Tror du att de skulle gilla det?
-Jag vill ta hit mina klienter. -Gör det.
Det kanske funkar.
Jag älskar området, huset. Jag tror det är värt ett försök.
-Vi tar hit dem. -Ja.
Förutom jobbet och att vi försöker sälja hus värda 11 miljoner,
har hela Kayla-grejen spårat ur.
Jag börjar förstå allt.
Jag känner att jag förstår Kayla bättre,
och det handlar bara om Kayla.
Hon bad om ursäkt för det som hände.
Och för min del är det över.
-Ni pratade om det, allting… -Över. Kayla och jag är okej.
Det var för många som la sig i det som hände.
Polly var sur, Alex var sur.
Och jag uppskattar att de står upp för situationen,
men jag är reserverad, det är utanför min komfortzon.
Men nu kan vi gå vidare på jobbet.
Det här objektet vi tar, det är så själviskt beteende.
Jag vet inte…
Jag vill att alla ska gå vidare, och att det är över.
Hej!
Hej. Jag har saknat dig.
Det känns konstigt om jag inte träffar dig alla dagar.
-Känns det konstigt? -Ja.
Jag beställde din vanliga latte.
Tack. Så vackert. Vad har du?
Det är en roslatte.
Jag har ett rosenblad i munnen.
Jag kan inte…
Är det inte ätligt?
-Jag vet inte. -Det är det nog.
Jag försöker göra det här.
-Hur mår du? -Bra.
Mår du bra? Hur mår din mamma?
Hon tar cellgifter nu, hon mår inte alltid så bra.
Ibland går det dagar utan att jag pratar med henne om hon sover mycket.
-Hon bor väl i en annan delstat? -Ja.
I Arkansas.
Okej. Får du träffa henne?
Vi FaceTimar varje dag, men just nu är det galet med covid.
Hennes immunförsvar är svagt,
det sista jag vill göra är att flyga dit och riskera att hon får covid.
-Ja. -Det är inte värt det.
Men jag har inte träffat henne på två månader och det är svårt.
Min mamma fick nyligen cancer.
Min mamma är typ:
"Oroa dig inte för mig. Jag bryr mig inte. Visa dem."
Så det är svårt för henne att ha cancer i den här delen i mitt liv,
jag inser potentialen att ändra på min familjs framtid, inklusive mammas.
Hon gjorde allt för mig när jag växte upp, så det är min tur att göra allt för henne.
Vissa av mäklarna här tjänar 500 000 i provision,
och de sägger: "Jippi, 500 000!"
För det kunde jag bokstavligen flytta hit mamma
till de bästa läkarna här i Newport.
Jag skrattar när jag blir indragen i dramat, för jag tänker:
"Ni har ingen aning. Jag bryr mig inte om det här."
Jag vill ge min mamma allt hon jobbat hårt för.
Jag vill ge mina barn en framtid som de flesta svarta barn inte får.
Men jag vet att du och jag var överens om att vi hade liknande…
-Vår uppväxt var tuff. -Livets hårda skola.
-Ja. -Jag hade inget.
Jag kom till Orange County från Los Angeles med kläderna på ryggen.
Vi bodde båda i Inglewood.
-Ja. -Ja.
Efter min uppväxt i Los Angeles, flyttade jag till San Bernardino,
med den värsta brottsstatistiken i USA.
Det var stort för mig att ta mig ur staden och göra mig ett namn,
och jag är tacksam över hur det formade mig som person.
Det är så viktigt för oss att lyckas.
-Ja. -Det finns inget alternativ.
-Ingen plan B. -Ingen återvändo.
Nej. Ingen kommer att ge oss ett objekt på 20 miljoner dollar.
Vi måste kämpa för det.
Det är inte lätt, men det kommer att vara värt det.
Vad gör du?
Jösses!
Jag ska ta en bild.
Kayla, har du nåt på gång i Costa Mesa?
-Ja, det har jag. -Vad är prisnivån?
En miljon åttahundratusen.
Tre sovrum, två och ett halvt badrum men helrenoverat.
Låt mig visa dig.
Bilderna är i fel ordning, men det är utsidan.
Men du kan… Jag har inga nakenbilder.
-Du kan bara gå igenom dem. -Det är fantastiskt.
Har nån en skärmrengöringsduk?
Inte jag. Tyvärr.
Lauren har säkert.
Ja, låt mig dra ut den ur röven.
Jag har en, Austin. Här.
-Va? -Ja. Jag har dem alltid.
-Du är bäst. Tack. -Ja.
Tyler, du får använda min begagnade.
Det här är illa.
Du är så aggressiv.
Hur blir den så smutsig?
-Skyll på mina barn. -Rör du den?
Kom hit, för vårt teammöte.
Jag vill jobba, men Wifi funkar inte.
Jag tar en bra plats.
Sitt med mig, Tyler.
Jag vill fråga alla vad de jobbar på. Brandi?
Jag har två NBA-spelare som jag visar. En spelar nu och en är pensionerad.
Så om ni har nåt mellan tre och sex miljoner
och upp till tio, det vad jag har på gång.
-Det är en bra prisnivå. -Okej.
Du är på rätt nivå, Brandi.
-Jag når dit. Små steg. -Det tvivlar jag inte på.
Jarvis?
Vi har ett utanför marknaden med brygga. Tio miljoner.
-Har ni? Var? -Ja. Lido.
Bra. Polly?
Utanför marknaden igen, men jag och Gio sålde den här veckan på Pearl.
Snyggt.
Vi hamnade på 2,7.
Inte tvåsiffrigt,
om man tar bort kommatecknet i mitten är det två siffror.
Och det var gånger två, så det är som 5,4 miljoner.
-Ja. -Det är sant.
Det spelar ingen roll om vi dubblar det själva eller på kontoret.
Det är sant.
"Håll det inom firman!"
Hörni, ring i klockan tillsammans.
-Jag ringer! -Vi gör det.
Bra jobbat, Polly.
-Bra gjort. -Tack.
-Jag kör hårt. Ett, två, tre. -Gör det.
Så du kanske kan sälja Gios 20…
-Den är nästa. -Jag gör det härnäst!
Polly klarar det.
Jag ringer i klockan om du gör det.
-Ja. -Kayla, du då?
Jag och Alex har Summit-objektet i Laguna Beach.
Det läggs ut måndag,
sen är mäklarvisningen nästa onsdag och öppet hus helgen därpå.
Vi måste skjuta fram det en vecka, för vi måste fota igen.
Bilderna blev inte som vi ville.
Jag tror att Kayla håller med…
Kayla vet inte, men det har varit svårt.
Det är bra att det första är svårt.
-Det är inte ett av mina första. -Jag menar Kaylas.
Det är svårt för mig, för Kayla lär sig.
Till vilket pris?
Bilderna är inte i min standard.
Öppna hus finns inte i systemet.
Hon är mäklaren, så det är hennes ansvar.
Du borde veta vad du gör. Annars måste jag vara ansvarig
så att jag kan ha kontroll, punkt slut.
Men hon tog med dig. Det är annorlunda.
-Hur är det…? -Det är den som hade objektet
som bestämmer vem som ska vara ledande mäklare.
-Sen säger du om du vill vara med. -Ja.
Jag gick till Alex Hall och frågade om hon ville vara med på mitt objekt.
Det här är mitt första objekt nånsin. Jag vill gärna ta med dig.
Jag hjälper gärna. Det är stort för dig.
Jag sa inte att Alex skulle säga vad jag skulle göra.
Jag ville ha med henne, så det var hennes beslut.
Hon kan vara ansvarig, men jag är lite sur
för att du fortfarande ber mig att göra allt jobb
men inte låter mig få med det i min statistik,
såvida inte nån letar efter en "medmäklare", vilket ingen gör.
Du har inte gjort allt jobb,
så att du sitter där och säger att jag vänt mig till dig…
-Jag fixar din röra. -Låt mig avsluta.
Det är svårare än att göra det från början.
Så gick det inte till.
Det var din fotograf, så jag kom till dig för bekräftelse
och jag har skickat mejl och organiserat och sånt,
och det är orättvist att säga att du gör allt jobb.
Kayla glömmer när hon kom av sig i telefonen,
och om jag inte hade hjälpt henne, så skulle vi inte ha objektet.
Jag håller din hand, vilket är okej. Sen måste jag vara barnvakt,
och du har ett stort ego och säger saker till mig.
"Det är mitt beslut. Jag pratade med Jason."
Allt du menar är när vi pratade om vem som är ansvarig.
Jag fattar inte vad du menar.
-Det gav mig en bitter eftersmak. -Jag sa det från början.
"Jag behöver din hjälp. Jag har aldrig haft ett objekt. "
-Jag hjälper dig gärna. -Du sa ja.
-Att klaga på allt är orättvist. -Jag klagar inte.
Jag säger bara fakta
och jag vet att andra här kan backa upp mig.
Allt handlar om dig.
Du gjorde det tydligt när du sa: "Det är mitt beslut, jag är ansvarig.
Jag pratar inte längre med dig."
Du insinuerar att det inte är viktigt för mig.
-Jag menade inte så. -Det här är viktigt för mig.
Ni jobbar ihop, så ni måste lösa det.
Jag tänker inte fortsätta med det här. Hon är ansvarig.
Det borde hon vara. Hon tog med dig. Det är ingen tvekan om det.
Att du lägger dig i när du inte har nån aning…
-Jag vet en del. -Menar du en sida av det?
Du pratar mest, hon har knappt fått…
Det handlar inte om dig, så lägg av.
Vi sitter alla här och lyssnar.
-Varför sitter ni här? -Tjejen.
-Lugna dig. -Låt det inte spåra ur.
Säg inte till mig att lugna mig.
Alla vet att man inte säger till en kvinna att lugna ner sig,
för det sista jag tänker göra är att lugna ner mig.
Men varför spelar det så stor roll?
För att jag spenderar mycket pengar på det området.
Det är min statistik och mitt namn. Därför.
Bådas namn står på det.
-Jag bråkar inte med dig. -Kayla har bara börjat.
Kayla jobbar också där.
Bara för att Alex jobbade i området har hon inte rätt att säga:
"Du kan inte bygga ditt eget företag. "
Det är logiskt att hon tar med nån som har erfarenhet.
Alex Hall.
Tänker du inte lyssna?
Okej.
-Wow. -Din röst irriterar mig.
Om jag trodde att det skulle bli så här,
hade jag aldrig frågat henne.
Om jag var du, skulle jag ha koll på provisionen.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis