СЕРІАЛ NETFLIX
ТАЙЛЕР
КЕЙЛА
-Як життя? -Як ти?
Добре. Я не часто тут буваю,
але коли приходжу, відчуваю, що тут моє місце.
-Скажи? Я знаю. -Ага.
-Як справи? -Вітаю.
Принести вам випити?
Можна мені воду з текілою?
-Авжеж. А для вас? -Я буду рожеве вино.
-Ідеально. Зараз усе принесу. -Дякую.
-Ваше рожеве вино. -Дякую.
Ще раз дякую, що погодився зустрітися.
Знаю, того вечора я зробила велику помилку.
Мої спогади розмиті, але пам'ятаю, що я намагалася зробити.
Здається, я намагалася тебе поцілувати,
і мені дуже шкода.
І я хочу, аби ти знав, що таке більше ніколи не повториться
і що мені дуже шкода, що я таке зробила.
Ну, очевидно, це був шалений вечір, і нічого такого не сталося,
але цього було досить, щоб я відчув себе незручно.
До того ж це було не вперше.
Гадаю, це все сталося, бо ми розслабилися на тусовці,
але щоб рухатися далі, я маю бути певен,
що ти дотримуватимешся меж в особистому й професійному плані.
-Але дякую, що вибачилася. -Авжеж.
-Тверезою я б так не вчинила. -Знаю.
Ми всі фліртуємо один з одним,
тож я маю вибачитися перед тобою,
мені шкода, що дав привід.
Це… Тобто це не те, що я мав зробити.
Боже.
Мене аж нудить від цього лайна.
Ненавиджу про це думати.
Повір, я просто хочу рухатися далі.
Думаю, ми сказали один одному все, що треба, кінець.
Мене лиш турбує, чи ти в порядку,
чи все гаразд у твоїх стосунках, бо я переживаю…
Ми з дружиною сильні. Ми спілкуємося.
Між нами немає проблем.
-Адже нічого не було. -Ага.
Я чув, що ви були в офісі, і до тебе підійшли Голл та інші дівчата й…
Схоже, ви посварилися.
Я вибачилася перед усіма за те,
що поставила їх у незручне становище.
Але цього виявилося недостатньо.
Мені сказали, що я шкодую лише тому,
бо мене спіймали на гарячому.
Тож…
-Це жорстоко. -Ну, маємо те, що маємо.
Я не хотіла плакати.
-Тримай. -Просто…
Я чесно не хотіла плакати.
Не плач.
Мені просто так соромно за себе й незручно,
бо я не хочу бути такою дівчиною.
Я не хочу, щоб мене так сприймали
і щоб так жорстко засуджували.
Жодна з дівчат не виявила якоїсь поблажливості.
Але ж я їх не засуджую. Я нікого не засуджую.
Розумієш, про що я? Вони не ідеальні.
Я багато чого бачила, але мені начхати на це.
Я не всіх тут добре знаю, але в кожного свій характер.
Не хочу кидатися словами,
але, на мою думку, деякі злі дівчата плетуть тут свої інтриги.
Мені так здається.
Ти не погана людина.
Якщо решта дівчат не рухаються вперед, то це їхня проблема.
«ОППЕНГЕЙМ ҐРУП»
ДЖИО
САНТА-МОНІКА
ШОН
Як тобі дім за 3,2 мільйона?
У Санта-Моніці?
АЛЕКСАНДРА ДЖАРВІС
Люблю, коли твій ботокс всідається, бо тоді…
Таке саме обличчя.
На початку наших стосунків
Тіфф була певна, що мені роблять ін'єкції ботоксу.
-Що я таємно бавився ботоксом. -Так і було?
Я ніколи не колов ботокс.
-У чому секрет? -Я маю зморшки. Ось і секрет.
Що? А яке в тебе здивоване лице?
Ага, типу…
Алекс приїхала.
-Добрий ранок, сонце. -Привіт.
Привіт, красуне. Який гарний костюм.
Справді?
-Так. -Дякую.
Як пройшов показ із Шеллі?
Вона точно
його зненавиділа.
Я дуже рада, що ви прийшли.
Якщо відчинити, підлозі прийде кінець.
Ліпше не чіпатимемо.
Ого.
Туалет на кухні. Боже мій.
Звідти якось неприємно пахне, так?
Що скажете?
У неї був такий вираз обличчя, наче вона щойно вступила в собаче лайно.
Що?
Увесь час.
-У вас було таке? Жах. -Я знав, що так буде.
Покерфейс чи те, що не сподобається?
Ні, це був не покерфейс. У неї був лайнофейс.
Ти здивуєшся, бо я пишу пропозицію.
Тож…
-Від Шеллі? -Так. Від Шеллі.
Я ж казав, що вона вдає недоступну панянку.
Тобто вдає?
Буває. Люди так роблять.
Якщо зустрічаються з агентом із продажу, а не зі своїм.
-Тоді роблять покерфейс. -Ага.
Нащо вона вдавала, що їй це ненависно?
Бо не хотіла дати зрозуміти, що вона хоче цей дім.
-А вона хоче? -Вона хоче.
Це буде її важіль для переговорів.
Точно.
-А це хитро. -Так.
Так. На ринку хочеться знайти клієнта, якому сподобається будинок.
Тут не місце для жорстких ігор, типу: «Або візьму, або звалю».
Звісно, клієнти Джио плетуть інтриги. Я не здивована.
Вона згодна на два мільйони сімсот.
-А вона хоче швидко… -Тридцять днів — і буде готово.
Завдаток — 60%.
Надсилай пропозицію. Я розберуся.
Переконаюся, що вона така крута, як ти кажеш.
Я працюю лише з крутими клієнтами.
Я подзвоню і дам тобі знати.
Оскільки Шеллі вдавала, ніби зненавиділа дім,
я б могла наполягти на ціні у 2,75,
але провести угоду в агентстві — це перемога не тільки для мене й Джио,
а й для Джейсона, адже він буде радий, що ми це зробили разом.
Ми говорили про те, щоб виставити його на продаж наступного тижня
після фотосесії з ціною у 2,75,
але покупець від мого агента в офісі вже надіслав пропозицію
і пропонує 2,7.
Як справи з Долфін-Террас?
Було багато справ.
Це один із найкращих краєвидів у Ньюпорті.
Минулого тижня приходив покупець,
йому все сподобалося, але дім завеликий для нього.
Він готовий заплатити до 17 мільйонів за вдвічі менший дім.
-Це безглуздо. -Типу…
Хочеться трусонути його й сказати: «Цей дім — значно вигідніша інвестиція».
Так і є. Ага.
Знаю, ви хочете продати його якнайшвидше, тому тримаю вас у курсі…
ПРОДАЙ ЙОГО!
Гаразд, бувайте.
То які новини?
Що ж, її влаштовує сума 2,7.
Добре. Та, схоже, є «але».
Її влаштовують умови.
-Її влаштовують комісійні. -Так!
Я прийняла пропозицію клієнтки Джио по об'єкту на Перл-стріт за 2,7.
Ура!
-Молодці. -Так! Усі непорозуміння вирішено.
-Знаю! -Тож, так!
-Вітаю! Молодці. -Так!
За Поллі.
Я на сьомому небі через ескроу по об'єкту на Перл.
Я така рада. Це мій найбільший продаж.
Але я трохи переживаю, бо це буде із Шеллі.
Щось завжди може піти не так, тому я святкуватиму пізніше.
-Це чимала угода. Круто. -Знаю!
Усім привіт.
-Добрий ранок. -Привіт.
Як справи?
Трохи спізнився. А все через моїх навіжених малих.
Моя донька Гейзел запхала фісташки собі в носа.
-Ні! -Боже мій.
-Що? -Вона в реанімації?
Ні. Ми їх дістали, та було страшно, коли вона сказала:
«Тату, ніс». І в обох ніздрях повно фісташок.
-Нечищених? -Зі шкарлупою?
-І мені цікаво: зі шкарлупою? -Ні, без шкарлупи.
Вони там, я пробую їх дістати,
вона… Я кажу висякати їй носа, але вона…
О ні!
Ми їх дістали. З нею все добре.
Мені подзвонила знайома місцева агентка з Лагуна-Біч
і сказала: «Я маю питання щодо твого об'єкта на Самміт.
Це твій об'єкт чи ти його ведеш із кимось іншим?»
І я така: «Ага».
Кейла вказала себе як агентку з продажу.
Говорила про це з Кейлою?
Сказала: «Якщо я допомагаю, тоді маю бути агенткою з продажу».
Та вона цього не пам'ятає.
На що я відповіла: «Як зручно взяти й щось забути».
Вона поводилася зі мною дуже грубо й неввічливо.
Типу: «Я поговорила з Джейсоном, я вирішила,
а він сказав бла-бла-бла». Я наголосила, що так це не працює.
Спитай у будь-кого, хто займався нерухомістю.
Це божевілля. Треба вміти співпрацювати з іншими.
Це так не працює.
На свій перший об'єкт я взяла колегу,
агента з продажу, і така:
«Хочу вчитися, спрямовуй мене, і ми розділимо гроші».
У сфері нерухомості це норма.
Коли ти просиш когось про допомогу, то він буде агентом.
-Я знаю більшість агентів тут. Який сором. -У цьому й річ.
Так, ми працюємо разом, але агенти дзвонять мені.
-Так. -А до неї не звертаються.
Вона різко перевзулася. І я така: «Боже».
Вона опустила забрало.
Я хочу покінчити з цим. Можна вже запустити продаж?
Ага.
Мені вже пофіг, що я можу втратити об'єкт.
БУДИНОК ДЖИО
Думаю, чай майже готовий.
-Вражає, Джио. -Сендвічі з огірками.
-Знаєш, іноді я… -Схоже, ми на чаюванні в Лондоні.
Хочу познайомити тебе з Роуз і Джарвіс.
Мені здається, вони мають необхідні запал і амбіції.
-І я… -Так.
Я хочу бути частиною їхнього кола.
Ми втрьох — єдина причина, чому цей офіс досі на плаву,
а моя мама поважає людей, які продають круті об'єкти нерухомості.
У цій сфері люди гризуться, як собаки,
а Роуз і Джарвіс — пара пітбулів.
Може, це недоречна фраза. Не знаю, чи це добре.
Не додаси крем?
Не знаю, чи вони люблять крем.
Ясно.
Я хочу, щоб було стильно.
Тук-тук.
Привіт.
-Як ви? -Дякую, що прийшла.
-Дякую, що запросив. -Так, звісно.
Мам, ти знаєш Джарвіс.
-Рада вас бачити. -Навзаєм.
-Ви стильна, як і завжди. -Ти чудова.
-Дякую. -Чув, ти водний сомельє.
Тож я…
-Боже. -Підготував усі можливі види.
Що? Це було зайве.
Вибирай те, що любиш.
-Продегустуймо наосліп. -Я хотів запропонувати.
-Невже ти відчуваєш різницю? -Так.
-Справді? -Дивина.
-Привіт! -Привіт, як справи?
Привіт.
-Ти красуня. Дякую. -Ти прекрасна.
-Привіт, Джио. -Як справи? Дякую, що прийшла.
-Привіт, Лісо. Ви красуня, як завжди. -Привіт. Ти теж.
Дякую. До речі, це дуже гарно.
-Я радий вам -Чудовий дім.
Хочу подивитися на цей краєвид. Я в захваті.
Ого. Як гарно, Джио.
-Яка унікальна локація. -Це ніколи не набридне.
Хочу погодувати рибок. Вони тут є?
-Яка сьогодні прозора вода. -Ого. Прозора.
-Глянемо. -Через вітер учора.
Я кину й подивлюся, чи з'їдять.
Дуже чиста вода. Ого.
Рибки, пливіть сюди.
-Не думаю, що це спрацює, Джарвіс. -Я хотіла поділитися.
-Хто хоче сендвіч з огірком? -Я!
Ходімо. Поласуймо.
Усі питимуть чай?
-Ага, якраз заварився. -Пахне приємно.
-«Ерл Ґрей». -Люблю «Ерл Ґрей».
Якщо не сподобається, то не показуйте цього, прошу.
-Задля мого его. -Гарно.
Так. Чудові наїдки, Джио.
Цей будинок неймовірний.
Він дивовижний.
Я мрію мати будинок на воді.
Удень можна спостерігати за яхтами, які пропливають повз.
Це неймовірно.
Я приніс для вас усі смаколики.
-Смакота. -Це неймовірно.
Джио, а слойки?
Час пити чай. Ще є шампанське.
-Що? -Тож якщо захочете…
Я з Алабами, тож люблю південну гостинність.
Я це дуже ціную.
-Гостинність Орінджа. -Так.
-Каліфорнійська гостинність. -Так.
Лізо, я маю піти з вами на шопінг.
Не можу відвести погляд від ваших туфель.
Вони фантастичні.
-Що за бренд? -Так. Це «Прада».
Краса. Їм варто дати ім'я, це особистість.
Вони ніби досі живі. Це мене лякає.
-Якраз щоб стукати у двері. -Так, це точно.
Пишаюся тим, що ви стукаєте у двері.
-Дякую. -Це старомодний метод.
І не кожен на таке здатен.
-Ви так робили? -Усі…
Агентство змушувало нас, тому вибору не було.
Я стільки разів це чув.
Ага, як історії батьків: «Я ходив за 8 км до школи в сніг».
Думаю, це чудовий метод. Ви отримували об'єкт, стукаючи у двері?
-Так. Отримували. -Справді?
Будинок за 20 млн на Долфін-Террас.
Ого. Отже, ви ефективна пара.
-Дякуємо. -Я дуже це ціную.
-Як у вас справи в офісі? -Боже.
Не знаю, чи до вас доходили всі ці чутки.
Дівчата чогось вирішили, що я пихата.
Хоча вони не знають мене.
Зате почали пліткувати про те,
що я сплю із забудовниками за великі об'єкти.
А слово — не горобець, вилетить — не піймаєш.
-Так. -Шкоди вже заподіяно…
Це компанія з продажу елітної нерухомості,
а тому такі речі неприпустимі.
Мене це дуже ранить, бо вони не знають, що я маю за плечима.
У мене не було жодної підтримки.
Мої біологічні батьки — бомжі.
Наркомани.
Нас із братом забрали від них,
коли мені було десь п'ять років,
бо вони вживали наркотики в готелях,
а нас зачиняли в шафах.
-Викликали поліцію. Так. -Що?
Господи.
На щастя, мене вдочерили. На жаль…
У 2003 році на Різдво мій названий батько помер,
мені було вісім.
Тож я виросла без батька,
і жити було дуже складно, розумієте?
-Рости. -Ого.
Коли помер мій названий батько, мамі було дуже важко,
бо вона сама лишилася зі мною та моїми чотирма братами,
бо мої батьки всиновили всіх дітей
від біологічних батьків, які не дбали про нас.
Коли помер мій тато,
соцпрацівники повідомили маму, що моя біологічна мати має ще одне дитя.
А вона не хотіла нас розлучати.
Це ж твій зведений брат.
Так, різні татусі…
-Так. -І одна біологічна мати.
Я зустріла свою біологічну маму на вулицях Гантінгтон-Біч,
на бульварі Біч, тобто в дуже поганому районі.
Вона буквально лежала на узбіччі.
Вона не могла дивитися мені в очі, регулярно потрапляла за ґрати.
-Ого. -Була як тварина.
Не жартую. Тварина.
Зважаючи, яка ти зараз, ніколи не здогадаєшся про це, Роуз,
про пережитий тобою біль і травму.
Ти пережила травму.
Думаю, це зробило мене тією, ким я є,
і я б не змінила нічого у своєму житті,
бо інакше мене б тут не було.
Те, ким ти стала, варте поваги.
Це може бути зброєю. Я використаю цю жагу, щоб досягти успіху.
-Ти можеш змінити курс. -Головне — те, куди ти йдеш.
-Можна тебе обійняти? Пишаюся тобою. -Знаю, я теж.
Жаль, що дівчата думають, ніби можуть поливати мене брудом,
але, звісно, я не казатиму їм про те,
звідки я родом.
Та вони хочуть осуджувати.
Сумно бачити, як люди ненавидять її, хоча геть не знають.
Її судять за успіхами.
Та вони не знають, через що вона пройшла.
-Роуз, вони просто бояться. -Так.
Вони придумають, як опустити тебе до свого рівня.
Якщо не в професійному плані,
то в особистому.
Що показує їхню суть.
Ні!
-Тобі допомогти? -Хочеш допомогти мені вийти з машини?
Ні! Ти застряг.
Ось так.
Дякую.
Міледі.
Дякую.
Я застряг у власному авто.
Так, маленька вулиця.
-Клас, глухий кут. -Ага.
Бо мої клієнти мають дітей.
5 ЛІЖОК, 7,5 ВАННИХ, 567 М2 СІВАРД, ДАНА-ПОЙНТ
ПОЧАТКОВА ЦІНА: 9 995 000 $
П'ять ліжок, плюс кабінет, сім ванних.
Площа дому — 567 метрів квадратних, а ділянки — 790.
-Крута арка, так? -Чудова.
Так. Тут є дивовижний екран кінотеатру,
який можна розділити на кілька малих.
Він може дивитися футбол,
а ти — щось на свій смак.
Може, ти теж дивишся футбол.
Я оглядаю об'єкт Тайлера для своїх клієнтів,
у яких розширюється родина.
Люблю працювати з родинами.
Зазвичай це мої улюблені клієнти,
бо коли знаходиш для них будинок мрії, постійне чи перше житло,
це геть інші відчуття,
я маю зв'язок із ними.
-Це плитка чи дерево? -Дерево.
-Яка краса. -Так.
Сходи Ромео і Джульєтти, мені подобається.
І нагорі починається магія.
-Згодна? -Господи.
Звідси відкривається вид на Вайт Вотер, Стренд, Дана Блафф.
Тут так гарно, Тайлере.
Я в захваті.
Я ціную… Трясця.
Візьми рушник.
-Трясця. -Тебе не можна нікуди водити.
Вибач. Та це просто вода.
Він же тут для цього, так?
-Щоб наповнити каструлю. -З нього наливають воду.
-Так, у каструлю. -А не так.
-Огляньмо головну спальню. -Так, ходімо.
-Вона ж на цьому поверсі? -Ага.
Головна спальня.
-Тут є величезна ванна. -Господи.
Раковини для пари.
-Як гарно. -Так.
І ось він — краєвид.
Щоранку.
Боже мій.
-Я б міг тут жити. -Хочу тут жити.
-Яка чудова кімната! -Так.
Тут є кухня, пральна машина, сушка, мініхолодильник,
а також чудова ванна кімната.
І ці маленькі дверцята такі милі.
Мені подобаються французькі двері,
бо вони стандартного розміру.
Боже, це так мило.
Тепер ясно, про що ти.
-Так. -Чудово.
Думаєш, клієнтам сподобається?
-Я хочу привести їх сюди. -Приводь.
Може, спрацює, а може, і ні.
Мені подобається цей район, цей будинок. Думаю, варто спробувати.
-Запросімо їх. -Ага.
Окрім роботи й намагань продати будинки за 11 мільйонів доларів,
уся ця ситуація з Кейлою виходить із-під контролю.
Я бачу, як усе розкладається по поличках.
Я це усвідомлюю. Гадаю, тепер я краще розумію Кейлу,
і схоже, що проблема саме в Кейлі.
Вона вибачилася. Узяла на себе відповідальність.
Усі крапки над «і» розставлено. Усе.
-Ви все обговорили… -Ми з Кейлою порозумілися.
У цю історію з Кейлою влізло забагато радників.
Поллі була засмучена, а ще Алекс.
Я ціную те, що вони заступилися за мене,
але я виявив стриманість, бо це було поза моєю зоною комфорту.
Але тепер усі колеги можуть забути про це.
Але вона вчинила егоїстично навіть із нашим об'єктом.
Я не… Ось і все.
Я просто хочу, щоб усі рухалися далі, поставили нарешті крапку.
КУХНЯ В КАНЬЙОНІ ЛАГУНА-БІЧ
ШОКОЛАДНИЙ КЕКС
Привіт!
Привіт. Я скучила.
Я знаю. Здається, якщо ми якогось дня не побачимося…
-Буде дивно? -Буде дивно.
Лате для тебе. Як завжди.
Дякую. Виглядає дуже гарно. Що в тебе?
Це рожеве лате.
У мене в роті пелюстка троянди.
Не можу…
Їх можна їсти?
-Не знаю. -Певна, що так.
Я намагаюся зробити щось модне.
-Як ти? -Добре.
Добре? А як твоя мама?
Вона проходить хімієтерапію, тож не завжди добре почувається.
Іноді кілька днів поспіль ми не говоримо, якщо вона багато спить.
-Твоя мама в іншому штаті? -Так.
В Арканзасі.
Ясно. Ви з нею бачитеся?
Ми бачимось у FaceTime, але з коронавірусом це якесь божевілля.
У неї й так слабкий імунітет,
тому я не хочу літати туди й наражати її на ризик підчепити корону.
-Звісно. -Воно того не варте.
Але я не бачила її два місяці, і це дуже важко.
У моєї мами нещодавно виявили рак.
А вона мені заявила:
«Їдь. Не хвилюйся за мене. Мені байдуже. Уперед».
Її хвороба — ще те випробування, адже саме на цьому етапі життя
я зрозуміла, що здатна змінити майбутнє моєї родини, зокрема й мамине.
Виховуючи мене, вона робила для мене все,
тож тепер моя черга робити все для неї.
Коли деякі агенти заробляють 500 000 доларів за угоду,
то вони такі: «Ура, 500 000 $!»
Натомість я зможу привезти сюди маму
до найкращих лікарів у Ньюпорті.
Тож мені смішно спостерігати за цією драмою,
бо вони й гадки не мають, що мені начхати.
Я прагну дати мамі все, заради чого вона пахала.
Я хочу забезпечити дітям майбутнє, яке мають не всі темношкірі діти.
Але я знаю, що ми з тобою зблизилися, бо маємо схожі…
-Нам було важко дорослішати. -Ми пройшли сувору школу життя.
-Так. -Я нічого не мала.
Я приїхала в Оріндж із Лос-Анджелесу лише із сумкою одягу в руках.
Ми обидві жили в Інглвуді.
-Так. -Ага.
Я виросла в Лос-Анджелесі, потім переїхала в Сан-Бернардіно —
одну зі столиць злочинного світу США.
Мені було дуже важливо виїхати звідти й почати здобувати собі ім'я,
та я вдячна тому місту, бо це сформувало мою особистість.
Для нас дуже важливо досягти успіху.
-Так. -Іншого варіанта немає.
-Немає плану Б. -Уперед.
Ні. Ніхто не подарує нам об'єкт на 20 мільйонів доларів.
Нам треба боротися.
Це нелегко, але я відчуваю, що воно того варте.
«ОППЕНГЕЙМ ҐРУП» АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ
Що ти задумав?
Господи!
Я сфотографую.
Кейло, у тебе є щось у Коста-Месі?
-Так, є. -А яка ціна?
Мільйон вісімсот тисяч.
Три ліжка, дві з половиною ванни, але все відремонтовано.
Зараз покажу.
Фото не по черзі. Це ззовні.
Можеш… Знімків ню немає, тож не хвилюйся.
-Можеш спокійно гортати. -Це неймовірно.
У когось є серветки для очищення екрана?
У мене немає, сонце.
Я знаю, у кого є. У Лорен.
Ага, зараз дістану з дупи.
У мене є, Остіне. Тримай.
-Що? -Так. Я завжди їх ношу із собою.
-Ти найкраща. Дякую. -Так.
Тайлере, скористаєшся моєю колишньою.
Який жах.
Ти такий агресивний.
Це ж не сенсорний екран. Звідки бруд?
-Це діти. -Вони торкалися його?
Народ, ідіть сюди, проведемо збори.
Я хотіла попрацювати, але знову проблеми з Wi-Fi.
Треба зайняти гарне місце.
Сідай тут, Тайлере.
Мене цікавить, як ваші справи, над чим працюєте. Бренді?
У мене є два клієнти — гравці НБА. Чинний і колишній.
Якщо у вас є один дім від трьох до шести мільйонів,
а інший — до десяти, буду рада.
-Це нормальна ціна, тож… -Гаразд.
Ти рухаєшся до двозначних цифр.
-Я дістануся. Помаленьку. -Знаю. Я не сумніваюся.
Джарвіс?
Є об'єкт із причалом для човнів, 10 мільйонів.
-Справді? Де? -Так. У Лідо.
Добре. Поллі?
Об'єкт на Перл не виставлявся на продаж, але ми з Джио закрили угоду цього тижня.
Молодці.
Ми зійшлися на 2,7.
Не двозначна цифра,
та якщо прибрати крапку посередині, це буде дві цифри, тож…
А ще ми помножили на два, тож це 5,2, тобто 5,4 мільйона.
-Так. -Точно.
Якщо ми закриваємо угоду самі або в офісі, для Джейсона це те саме.
Те саме для мене. Це правда.
«Робіть це вдома!»
Так. Тоді покалатайте в дзвін. Разом.
-Я покалатаю. -Нумо.
Молодець, Поллі.
-Молодець. -Дякую.
-Буде сильно. Раз, два, три. -Нумо.
То, може, ти продаси дім Джио на 20…
-Поїхали. Продамо цю лялечку. -Я так і зроблю!
Поллі зможе.
У такому разі покалатаю я.
-Так. -Кейло, що в тебе?
У нас з Алекс є об'єкт на Самміт у Лагуна-Біч.
У понеділок починається продаж,
попередній показ буде наступної середи, а відкритий — наступних вихідних.
Нам довелося відкласти все на тиждень, щоб переробити фото.
Вони вийшли не такі, які ми хотіли отримати.
Гадаю, Кейла погодиться, що…
Мабуть, Кейла не знає нічого іншого, але це було важко.
Добре, коли з першим таке буває.
-Це не перший мій об'єкт. -Ні, я про Кейлу.
Мені дуже важко, бо Кейла ще вчиться.
Та чиїм коштом?
Фото нікуди не годяться.
І день для відкритого показу не найкращий.
Її вказано агенткою з продажу,
а це все її обов'язки.
Ти маєш знати, що робиш. Якщо ні, тоді я буду агенткою,
щоб усе контролювати й покласти кінець цій довбаній розмові.
Але вона привела тебе.
-Тож це інше. -Так. Тобто?
Зазвичай той, хто знайшов об'єкт
і привів колегу, вирішує, хто буде агентом із продажу.
-А ти вирішуєш, братися за це чи ні. -Ага.
Коли я звернулася по допомогу до Алекс, то покликала працювати над моїм об'єктом.
Це буде мій перший об'єкт. І я хочу взяти тебе до себе.
Залюбки допоможу.
Велика рибка для тебе.
Я не казала: «Слухай, Алекс. Ось об'єкт. Скажи мені, що робити». Ні.
Я хочу взяти тебе в долю. Проблема в ній.
Це стара пісня. Вона може бути агенткою, але мене дещо образило,
що вона підійшла до мене, попросила зробити всю роботу,
а натомість мені ні задоволення, ні поповнення статистики.
Може, хтось і зверне на мене увагу, але то навряд.
Ти не виконувала всю роботу,
ти зараз сидиш і кажеш, що я підійшла до тебе…
-Я підчищала косяки. -Дай сказати.
-З нуля простіше зробити. -Дай сказати.
Усе було не так.
Це був твій фотограф, тож я прийшла до тебе за підтвердженням,
я розсилала листи, займалась організацією і таким іншим,
тож нечесно казати, що ти робиш усю роботу, бо це не так.
Кейла забула, як заїкалася по телефону.
І якби я не втрутилася, у неї не було б об'єкта.
Я все тобі пояснюю, це окей.
Мені доводиться няньчитися з тобою,
але в тебе таке роздуте его, що ти маєш нахабство казати:
«Я говорила з Джейсоном. Я агентка з продажу».
Ти згадуєш те, як ми не могли домовитися, хто буде агенткою з продажу.
Але я не розумію решту твоїх претензій.
-Від цього в мене неприємний осад… -Я тобі відразу сказала.
«Алекс, це мій перший об'єкт, і я потребую твоєї допомоги».
-Я тільки за. -Ти погодилася.
-Тепер скаржишся на несправедливість. -Я не скаржуся.
Я просто констатую факти
і знаю, що люди в цьому офісі можуть мене підтримати.
Річ у тобі.
Ти чітко висловилася: «Це моє рішення, я агентка з продажу.
Я не обговорюватиму це з тобою».
Сказала: «Це важливо для мене», натякаючи, що для мене це неважливо.
-Я не це мала на увазі. -Це дуже важливо для мене.
Ви працюєте разом, тож розберіться.
Я більше не підніматиму цю тему. Вона агентка з продажу. Тож…
Вона й має бути. Вона тебе привела. Тут не може бути сумнівів.
Роуз, не лізь, якщо не розумієш…
-Я розумію. -Вислухавши лиш одну сторону?
Ти ж і слова не даєш їй сказати…
Тебе це не стосується, тож припни язика.
Стосується, бо ми сидимо й слухаємо це все.
-Нащо ви тут сидите? -Боже.
-Заспокойся. -Не розводьте балаган.
Не кажи мені заспокоїтися, Роуз.
Усі знають, не можна казати жінці заспокоїтися.
Бо останнє, чого мені хочеться, — це заспокоїтися.
Чому це так важливо для тебе?
Бо я витратила купу грошей на фармінг у тому районі.
Це йде в статистику, а на табличці моє ім'я.
На ній ваші імена.
-Годі цих суперечок. -Кейла початківець.
Займається фармінгом.
Фармінг у районі не дає Алекс Голл права казати:
«Геть, Кейло. Ти тут не можеш працювати».
З її боку було розумно покликати досвідчену колегу.
Алекс Голл.
Ти не слухатимеш?
Добре.
-Ого. -Твій голос мене дратує.
Якби я знала, що таке станеться,
я б ніколи до неї не звернулася.
Зосередься на винагороді — на комісійних.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна