Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Doufám, že tě vezmou. Viď, že by to bylo úžasný, Hanno?
- Já nevím. - Bude se ti tam moc líbit.
- Stejně rozhodujete vy. - Co? Ne!
Všichni jsme se na tom shodli.
A ber to jako příležitost.
Tolik dětí by na tuhle školu chtělo chodit.
Všichni mluví o jejich tvůrčí dílně.
A mají výtvarku až do devítky.
Taky to beru jako společné rozhodnutí.
Snadno si hledáš kamarády. Bude to skvělý.
Je pro nás hodně důležité, aby se sem Hannah dostala.
Pro nás i pro Hannu. Pro život, který vedeme.
Jinak to popsat neumím. Vím, že to zní pateticky,
ale bylo by to pro nás skutečně velké štěstí.
Nemůžu vám nic slíbit.
Ne?
Protože se sem hlásí hodně dětí. Opravdu hodně.
- Ale měníš školu už počtvrté, Hanno. - Ano.
Hodně jsme se stěhovali kvůli Ulrikově práci.
Jsem lékař. A Piv...
Pak spojili dvě školy do jedné, a ta byla na nás moc velká.
Takže teď chodíš na Lærkedal, Hanno?
- Líbí se ti tam? - Ano.
Ano a ne. Viď, broučku? Hannah je velmi tvořivá dívka,
která se toho chce hodně naučit. Viď, Hanno?
A hravá. Hanna vychází se všemi.
Chyběla nám právě rovnováha mezi hrou, kreativitou a učením.
A znáte náš etický kodex?
- Ano, tady je. - Umí ho nazpaměť.
Ano.
"Soudržnost kolem dětí vede k soudržnosti mezi dětmi."
To je velká pravda.
Ale... umíme se taky skvěle bavit, Hanno. Moc skvěle.
Pořádáme moc prima oslavy.
A brzy nás čeká výlet na chatu, který organizují rodiče.
S táborákem, hudbou a zábavou.
Na ten se každý rok všichni těší. Rodiče s tím mají spoustu práce.
Spoustu.
Tady se nikdo neveze zadarmo. Rodiče jsou páteří naší školy.
Ale nemůžu vám nic slíbit.
Všechno jsme probrali a uvidíme.
Ano.
O 4 MĚSÍCE POZDĚJI...
RODIČOVSKÁ SCHŮZKA 6. B
- Dobrý? - Jo. Bude to fajn.
Mám nás pak představit?
Proč ne.
Pardon. Donesla jsem dortíky.
- Ahoj, Ulriku! - Ahoj!
- Ahoj. Pardon. - Ahoj.
- To je úžasný, že Hannu vzali. - Jo, vážně skvělý.
- Takže se pořadník pohnul. - Nevím, jak se to stalo.
- Já taky ne. Ale dlužíš mi pivo. - Jasně.
Ahoj.
- Rád vás vidím! - Nápodobně!
Je čas začít. Nechybí nám pár židlí?
- Ahoj, Moa-Britt. - Těší mě, Piv. Moa-Britt?
- Moa-Britt. - Já jsem Ulrik.
- Ahoj, Pere! - To je Ulrik z tenisu.
Jistě! Ahoj. Já jsem Wencke. Per mi o tobě vyprávěl.
- Ulrik. Ahoj, Wencke. - Já jsem Piv.
- Ahoj. Pardon? - Těší mě.
- Siv, nebo Piv? - Piv.
Piv? To je pěkný jméno. Může se tak někdo jmenovat?
- Vlastně je to Pernille, ale... - Takže...
- Joj! - To je ono!
Ano!
Je to tak. Jsme teď 6. B.
No to mě podržte! Jak ty děti rostou! Jsou to už malí dospělí.
Jo.
Tak se do toho pustíme.
I když máme za sebou teprve týden, musíme zabrat.
Dnes musíte především připravit výlet na chatu.
- Výlet, výlet... - Děkuji. To necháme na později.
- A ty nohy ze stolu, prosím. - Jasně. Pardon.
To se u nás nedělá. Děkuji, Frederiku.
- A Wencke, pořídíš zápis? - Jistě.
Výborně. Díky moc. Skvělé. Děkuju.
A musíme taky přivítat dvě nové tváře.
Piv a Ulriku, můžete se nám představit?
Jistě.
- Ahoj, Lis. - Kåre byl trochu mrzutý.
- Donesla jsem něco na zub. - Jsi hodná. Pojď. Už jsme začali.
To je v pořádku. Dej je na stůl. Wencke donesla dortíky.
- Je někde místo pro Lis? - To je dobrý, můžu stát.
- Chybí nám jedna židle? - Myslím, že ne.
- Musí se pro Lis najít místo. - Můžeš si sednout na mou židli, Lis.
- Pojď, tady je spousta místa. - Díky.
Skvělé. A teď poprosíme nové rodiče, aby se představili.
- Prosím, Piv. - Jo.
Děkuju. Jmenuju se Piv a tohle je můj...
Mluv víc nahlas. Můžeš se postavit?
Jistě.
- Co je? - Ne, nic se neděje.
- Takže... Já jsem Piv. - Taky se jmenuje Pernille.
A tohle je můj úžasný muž Ulrik.
Jsme Hannini rodiče. Někteří ji už asi znáte.
Jsem jen malinko zvědavá.
Proč vlastně změnila školu?
- Rasmus a Signe říkali... - Rasmus a Signe od Maji?
- Chodíme spolu na spinning. - Spinningujou spolu.
To je skvělý. Maja je jedna z Hanniných nejlepších kamarádek.
Prý je to počtvrté, co Hannah mění školu.
Jen jsem chtěla vědět, jestli na ni máme brát nějaké zvláštní ohledy.
Ne...
- Vůbec ne. - Dobře.
Hannah je jen velmi tvořivá dívka
a chce se toho hodně naučit.
A když se naskytla příležitost, neměli jsme co řešit.
- A jsme rádi, že tu Hannu máme. - Jistě.
Já jsem Thorbjørn.
Lord Bjørn. Byl tady nějakej šum.
Zásah!
Jsem Bertilův táta.
Bertil? Ano, slyšeli jsme o něm.
Říkal, že Hannah je moc milá holka.
Neobyčejná. Jedinečná. Já jsem Julie, Thorbjørnova žena.
- Ahoj, Julie. - Ahoj.
- My si to samozřejmě taky myslíme. - Ano.
Tak dobře.
Bude dost času si s Piv a Ulrikem popovídat. To vám slibuju.
Od toho je výlet na chatu. Pere, máš něco z večírkového výboru?
Jistě. Protože rodičovský večírek se kvapem blíží.
Letos jsme se rozhodli pro téma... a chci slyšet víření bubnů...
-Číňani! - Jo!
Bude to v kostýmech, bude dim sum,
chop suey, saké, wing wang wong, na co si vzpomenete.
- Saké je japonský. - Můžu?
Hostit nás budou i letos Tommy a Bettina.
Můžu?
Slovo má Lis.
Být Číňankou, možná by se mě to dotklo.
Spočítáme Číňany v týhle třídě. Jeden, dva... moc jich není.
Tommy, no tak.
- Nemůžeme urazit nepřítomné. - Ale můžeme.
Já s Lis naprosto souhlasím.
Nedali bychom dětem dobrý příklad.
- Vidíš ty progresivisty. - Jakej příklad?
Vážně, Bettino? Ty nečteš noviny?
- To je hrozná hysterie. - Lasse... Ne.
- Ale je. - Je to politicky nekorektní.
Poslouchejte. Téma budou Číňani, tečka.
Normálně spolu takhle nemluvíme. Věřte mi.
A teď přejdeme k výletu na chatu.
Ano, Bettino?
Chci se jen zeptat, jak to jde s inkluzí.
Dobře, že se ptáš.
Jak to myslíš, s inkluzí?
Cítím ve třídě jisté obavy.
Konrad to tak vidí? Jen se to snažím pochopit.
Možná je to moc důležitý na to, aby to spadlo pod "Ostatní".
Tam ještě nejsme.
Není snad tak těžký říct pár slov o tom, jak to vypadá s inkluzí.
Máš na mysli něco konkrétního?
Říká se ještě vůbec "inkluze"?
Tak abychom to uzavřeli. Ve třídě žádné násilnické děti nemáme.
Chci říct, že děti spadající pod paragraf 20
jsou věc ředitele. Tak to je.
My ostatní musíme kopat za tým.
Můj syn nebude kopat za tým, jestli má mít v jednom kuse strach.
Dobrý večer.
- Ahoj, Adriane! - Zdravím všechny.
Ahoj. Chovají se slušně?
Příkladně.
Skvělé. Ulrik je lékař, kdyby někdo potřeboval změřit tlak.
Je to tak?
Co probíráte?
- Výlet na chatu. - Inkluzi.
Ano, a trochu inkluzi.
- Myslím, že ta na programu nebyla. - Ne, nebyla.
- Koho baví diskutovat o inkluzi? - Nikoho.
- Tebe, Tommy? - Ani nápad.
Ne? Můžeš se za mnou stavit v ředitelně.
- Já to nebyl. - Ne? Ne, myslel jsem si to.
No panečku! Wencke, ty jsi zase upekla dortíky?
- Jo, ale dneska se tak nepovedly. - Povedly se jako vždycky, lásko.
Je výborně nepovedený.
To bylo vtipný.
Je tam taky kafe.
Ne, díky. Jen jsem se přišel zeptat, jestli něco nepotřebujete, než půjdu.
Půjčil bys mi dvě stovky, Adriane?
Kdyby něco, tak za mnou zaskočte.
Děkujeme. Zbývá nám jen výlet na chatu, takže jsme prakticky hotoví.
- Výlet na chatu? Na ten se těším. - Ano!
- My taky. - Mějte se.
- Nápodobně! - Nashle.
- Ať se schůzka vyvede. - Zatím.
- Myslíš, že přijede? - Doufám, že ne!
- Pere! Výlet na chatu! - Jo, výlet na chatu.
Už jdu na to.
Tak copak tu máme? Máme tady program. První, druhý, třetí den.
Podívejte se. Asi si říkáte: "Vždyť se nic nezměnilo."
Ale je tu jedna podstatná změna. Letopočet.
Protože program už znáte. Je stejný jako řadu let.
Když něco funguje, tak proč to měnit?
- Přišli mi hodně... -Úžasný lidi. Skvělá dynamika.
- Přesně tak. A sympatická... - Různorodost.
Máš pravdu.
Líbili se mi Thorbjørn a Julie.
Ta s těmi růžovými vlasy? Přijde ti sexy, viď?
- Nesmysl. To ani náhodou. - Fakt ne?
Zato ta Bettina je sexbomba.
- Nebuď ošklivej. - Ne, určitě je moc fajn.
Jo. Jen ji musíme líp poznat.
Jasně.
Zato ten čínský večírek je trochu přes čáru, viď?
To probereme, až to bude aktuální.
Škoda že na tu chatu nemůžu jet hned s vámi.
Nic se neděje. Dorazíš v sobotu a bude to v pohodě.
Ale musíš se na tom výletě opravdu zapojit.
Já vím. Souhlas. Bude to zábava. Já a naše malá.
Bude tam taky Per. Per je fajn, co říkáš?
Jo. Jsou moc prima, Per a...
- A kdo? Wencke? - Wencke.
OTCOVÉ A MATKY
- Ahoj, Ulriku! - Ahoj.
- Vítám tě na chatě. - Díky.
- To jsme tu jen sami dva? - Ne!
- Podívejme! Novej kluk ve třídě. - Tady je.
- Moc rád vás vidím. - Nápodobně.
Ahoj, Hanno. Cesta byla dobrá?
Antone, provedeš Hannu?
- Proč zrovna já? - Antone!
Kluci.
Zdravím vás.
Bettino, máme problém.
Únik vody, musím na to juknout.
Odešlo těsnění v klučičí umývárně nahoře.
Musím se na to mrknout.
Juliane? Půjdeš za náma?
Juliane?
Julianovi rodiče nemohli bohužel přijet.
U Ditte a Jana nastal nějakej zádrhel.
Ditte a Jan jsou Julianovi rodiče.
Mají teď problémy, takže jim pomáháme.
Jo, manželská krize. Nedáme si kafe? Mám tu zákusky.
- Nevybalíme si napřed? - Tak si vybal, Bettino.
- My ostatní postavíme na kafe. - Jasně.
Ale do háje!
Sem nemůžete.
Na trubce je nějakej zádrhel.
Od vás jezdíš na tyhle výlety vždycky ty?
Upřímně řečeno, ještě jsme na žádném nebyli.
Piv dorazí zítra, takže...
- Dneska něco má? - Měla jen pres v práci.
Co dělá?
Provozuje obchod s keramikou. Vlastní design.
Já jsem si to myslela!
Co?
Je tak slaďoučká, když vejde do místnosti.
Málem bych ji snědla.
A co Thorbjørn? Přijede zítra?
Ne, už je na cestě. Dorazí později.
Ten si nenechá nic ujít.
Je to takovej opičák.
Co?
Opičák.
- Já se tak strašně těším. - Já taky.
Ahoj.
- Potřebuješ s něčím pomoct? - Ne.
Nazdar.
Ahoj. Rád vás vidím.
- Ahoj, Thorbjørne. - Nazdar.
- Přivezls dobrou náladu? - Jo. Jako vždycky.
- Ahoj. - Ahoj, Eriku! Nebo...
Jak je, fešáku? Měls dost místa?
Jo, vtěsnal jsem se tam.
Nedáváte nejlepší příklad. Je ti to jasný, viď?
Dej pokoj, zelenej fanatiku.
Thorbjørn! Thorbjørn! Thorbjørn!
Jo! Díky. Takže pravidla znáte, mládeži. Hrajeme si se...
- Všemi! - Ano. A všechny názory jsou...
- Rovnocenné. - Jo. Moo-Britt?
Žádné fyzické ani psychické násilí.
Ne. Samozřejmě. A nejdůležitější pravidlo ze všech.
Nechodíme do lednice...
Bez dovolení. Správně.
Snídani připravujou Lasse a Per. Letos je v 6:30.
Nebo v 5:30 pro ty, kdo si chtějí dát se mnou ranní jógu na zahradě.
Ranní jóga? Já se picnu, to je ale cvok.
- Pere, pojď sem. - Všichni se na tom shodneme.
Ale je to pod kontrolou. Chci vám něco oznámit.
Je úžasný, čím lidi letos přispěli.
Upečeš 70 ořechových košíčků, Wencke?
- 80! - 80 košíčků.
Lemovaných čokoládou Valrhona a s bio marcipánem.
Ty jo, Wencke!
Super, lásko! Mám jednu provozní zprávu. Wencke...
Chci vám říct, že jsme museli zavřít vodu v chlapecký umyvárně.
Je tam zádrhel s jedním těsněním. Takže se sprchujeme u holek.
- Budeme se sprchovat u... - Ne.
Pere? Nepotřebuješ s tím těsněním píchnout?
Ne, jen musím sehnat pár půlpalcových fíbrových kroužků.
- Potřebuješ 3/4palcový. - Na tyhle trubky ne.
3/4palcový.
Vím, kde to teče. Půlpalcový.
- Nechcete to rozpustit? - Jo, Bettino.
3/4palcový!
Promiňte. Měla jsem problém s cestovní kartou.
Máš na starost záchody, Lis.
Měla jsem záchody poslední tři roky.
Tak zkus jednou přijet včas.
Pojď, Hanno!
Nechceš jít za ostatními?
Já nevím.
Nevíš?
- Běž si s nima hrát. Ty nechceš? - My si nehrajeme, tati.
Jasně. Tak by sis mohla jít trochu zablbnout. To můžu říct?
Ale já tu nikoho neznám.
Co je ti? Holčičko...
- Já bych chtěla jet domů. - Jdi ty! Teprve jsme přijeli.
Nechci tady být.
Určitě to tady bude fajn. Mám dobrej pocit.
To říkáš vždycky.
Určitě ne. Nepleteš si to s mámou?
Já nechci. Nechci tady být.
- Nechci. - Zlato... No tak...
Jen si... Tak zlý to tady není, ne?
Jen si tu chvilku posedíme.
Chceš se jít podívat na páva?
Páv? Moc rádi bychom ho viděli.
To není pro dospělý.
Nebo můžeme jít k jezeru. Já bych šel.
Páv?
Kde?
To je tajemství.
My se jdeme podívat na páva.
Dobře.
Máš s sebou mobil?
- Frederiku? - Co?
Je tady někde nějakej páv?
Netuším. Ale v lednici je vychlazený pivo. Dáš si?
Musím to vzít.
Ahoj, lásko.
Tak jsme tady.
- A je všechno v pořádku? - Jo, je tady cvrkot.
- Vážně? - To víš. Mraky lidí.
Co naše beruška? Je nadšená?
Paráda. Hraje si. Ale nesmí se tomu tak říkat.
Jasně, vždyť je jí dvanáct. S kým si hraje?
- Je u všeho. - Tak to je skvělý.
Jo, zapomněla jsem ti říct, že rodiče mluvili
o nějakém klubu, kde se koupou v moři.
- Mohl bys nás tam přihlásit? - Koupací klub?
Ulriku, co kdybys přispěl ke společnýmu dílu?
- Není to dobrý nápad? - Jo, ale musím běžet.
Podle všeho je to ředitelův klub, takže...
- Bylo by fajn, kdybys šel hned. - Dvě vteřinky.
- Dobře. - Zeptáš se na to?
- Jo, spolehni se. - Jsi zlatej. Mám tě ráda.
Fajn. Tak se uvidíme zítra. Dej za mě Hanně velkou pusu.
- Ahoj. - Pláštěnku má v té žluté tašce.
Už jsem tady.
Zkus to vzít víc ke straně.
Je to klasická chyba. Dělá ji kdekdo.
Miř semhle. Jedem.
No vidíš! Paráda!
Loni v létě jsem si postavil terasu.
- Nepovídej. - Jo.
Čichni si k němu. To je taková krása.
- To je moc pěknej domek. - Postavil jsem ho loni.
- Ty sám? - Jo.
Trochu nakvalt, ale děti jsou nadšený.
- To je skřivan, ne? - Skřivan?
Jo. Skřivan sibiřský.
Ne, Ulriku. Není.
Nazdar. Nepotřebujete posilu?
Zvol si zbraň. Tak co, mládeži? Bavíte se?
Bertil zaběhl překážky za 58 sekund.
Jak jinak. Nezapomeňte s sebou brát Hannu, když něco podnikáte.
Jasně, ale ona tady není.
Asi si hraje s Julianem. Mohli byste ji najít.
Do háje, proč s ním?
O spolužácích mluvíme hezky.
Budu rád, když ji najdete.
Nemůžete tady pobíhat, když se oháníme sekerama.
- Padejte třeba do Nebeský jeskyně. - Na tvou jeskyni kašleme.
Nebo přispějte ke společnýmu dílu.
"Společnýmu dílu!"
Ty kráso! Hajzlíci jedni.
Jdeme na to? Nadělám dříví na podpal.
Dobrej nápad.
Někde tady má být páv.
O tom jsem nic neslyšel. A ty?
Ne, ale farmář Henrik chová ovce. A má taky pštrosa.
Ten kluk, Julian, mluvil o pávovi.
Jo tak! Juliana se nemusíš bát. Je to moc prima kluk.
- Jak to myslíš? - No, kdybyste byli s Piv nervózní...
Vážně nemusíte. Je to hodnej kluk.
- Jo, je to moc hodnej kluk. - Jo.
- Půjdu se po ní podívat. - Tak jo.
Můžu nasekat nějakou tu velkou kládu?
NEZAPOMEŇ NA TEN KLUB
DORAZÍM ZÍTRA V 10:00
Do háje!
MILUJEŠ MĚ?
- Tady jste! Ahoj. - Ahoj, tati.
Pěkně dovádějí, co?
- Odkud to máš? - Přece z toho páva.
Jasně.
A kde je ten páv?
To ti neřeknu.
Nepřidáme se k nim?
Jasně že se přidáme. Honem!
Ulriku?
Ne!
Jen počkej, Thorbjørne!
Hodně jsem se cpal, až jsem byl ten, co se cpe.
Taky mám období, kdy se cpu. To není tajemství.
Já myslel, že jsi to překonal, Pere.
Jo, loni jsi podstoupil hypnózu.
A shodil jsem 20 kilo. Jenže udržet si to je každodenní boj.
- To je vážný, Pere. - Já vím.
Nastal nějakej zádrhel, to je mi jasný.
Ale jsme s Wencke první v pořadníku do říďova klubu.
Až nás vezmou, určitě se dám zase do cajku.
- Jak to? - Budu mít spoustu pohybu.
Fajn lidi, fajn rozhovory. Někdo mě postaví do latě.
Neslyšeli jste, že se ředitel koupal nahej?
Plno lidí se tak koupe. Ale to já fakt nebudu.
Nemám co ukazovat, ale to je na každým.
- Chceme se přihlásit. - Do říďova klubu?
Takhle to nefunguje, Ulriku. Existuje pořadník.
- Není to jen koupací klub? - Koupeme se, to jo.
Ale hlavní je, že někam patříš.
Někde se cítíš bezpečně. Lidi se podporujou.
- A kdo tam patří? - Thorbjørn a Julie.
- Jen oni? - Z naší třídy jo.
Mají pořadník, je to Adrianovo molo. Ale my s Wencke už...
- Pere? Co teda jíš? - Cože?
Když jíš, tak co?
Nebo čím se přejídáš. To je tvůj případ, ne?
Cpu se cukrem, čokoládou, müsli tyčinkama, pralinkama.
A těma malýma rumovýma kuličkama od Dan Cake.
Ale müsli tyčinky jsou mor.
"Mysli". To zní jako varování.
- Jaká byla ta hypnóza? - Byl to zážitek.
Musíš na to asi bejt připravenej.
Řekl bych, že jsem byl. A navíc, víra hory přenáší.
- Kåre vši nikdy neměl. -Šlo ti to moc dobře, Lis.
Taky ho vyčesávám každej den. Někdy i víckrát.
To my ne.
Proto mě štve, že Kåre je vždycky podezřelý.
Proč mají výtvarku až do devítky?
- Můžu si přisednout? - Jistě.
Bavíme se o školních předmětech.
Chápu, že výtvarku mají, ale proč až do devítky?
Přesně.
A suplování!
Hrajou pořád jen softball.
Mohli by jim to trochu zpestřit.
Přesně na to si stěžovali Kim a Charlotte,
a dostali padáka.
Hrozně se mi po nich stýská.
Za to se lidi nevyhazujou.
Adrian to udělal. Nikdo si na něj netroufne. Všichni se ho bojí.
Nikdy jsem neměla problém s Adrianem mluvit.
No tak s ním promluv. Já to riskovat nebudu.
Vyrazíme na noční hru?
Ano! Začíná noční hra!
Je to tudy. Pojďte!
Co říká mapa?
- Myslím, že musíme tudy. - Jo.
- Kde je táta? - Nevím. Opravdu nevím.
Thorbjørne, co dostaneme, když najdeme poklad?
Vysloužíš si slávu, kamaráde.
A výsadu ukázat ostatním, jak být dobrým vítězem.
- Myslím, že je to tudy. - Dobře, Antone.
To znamená doleva.
To je ale strašidelný!
Mami, nech toho!
Kde je asi táta?
Nech toho, mami!
"Vejděte do mlhy, ale mějte se na pozoru. Nejste tu sami."
To už je moc! Pojď se vrátit.
- Slyšels to? - Co? Ne.
Jdete? Tudy.
"Odbočte doprava tam, kde stezku kříží jiná."
To bude tady.
"Pokračujte rovně. Napravo leží Umrlcův močál,
kam Noční dítko stahuje děti s sebou."
- Pěkně děsivý, že jo? - Jako fakt?
Hanno, dej tomu šanci.
Tebe to nebaví, Juliane?
Máma s tátou se rozvádí.
Tak to je zlý.
Jsi z toho smutnej?
Ne.
Vaši jsou z toho smutný?
Mluvil jsi o tom s někým z učitelů?
Ne.
Takže to víme jen my?
Oni ani nevědí, že to vím já.
Do prkýnka, Lasse!
Hanno?
Děti, tak tohle se mi nelíbí. Jdu zpátky k ohni.
Hanno, to se nedělá.
Už jde. To je ale pako.
Tady jste. Šoupněte se.
- Kde jsi byl, tati? - Já? Kde jste byli vy?
Čemu se směješ? Co je tady k smíchu?
To je v poho, Ulriku.
Skočím si pro pivo.
Co tě tak vytočilo?
Mohli jste nás připravit na to,
jaké to bude téma.
Je to překvapení. Nemáte vědět všechno předem.
Kåre na tohle ještě nemá věk. Hannah ano?
Je to noční hra!
Bylo to trochu strašidelný, ale děti se skvěle bavily.
- Co jste to pověsili na ten hák? - To bylo prase.
- Prase? - Od farmáře Henrika.
Stejně by šlo na porážku. Jemu to přišlo zábavný, viď, raubíři?
Ne, Tommy. To nebylo zábavný.
- Nech toho. - My jsme se bavili.
A možná bys neměl svému synovi říkat "raubíři".
Proč?
Když mu budeš říkat "raubíři", tak se z něj raubíř stane.
- A to se nesmí? - Tohle není debata o hodnotách.
V té bys mi totiž nestačil.
- Nemluv mi do výchovy syna. - Drž hubu!
Co myslíš ty, Ulriku? Pro nového rodiče to mohl být šokující zážitek.
- Ne. - Víš co, Lis?
Napřesrok připrav noční hru ty, když tě to tak bere.
Jasně, napřesrok připrav noční hru sama.
To nemůžu brát vážně. Ty děti zvládnou všechno.
Možná, ale měly by?
- Na tohle nemám. - Jdeme.
Thorbjørne! Ty to podporuješ?
To nejsou hodnoty, které naše třída ctí. Co ohledy na zvířata?
Zmlkni už a hoď se do klidu.
Co kdybych šel uložit děti? Potřebujeme čas jen pro dospělý.
- Jo. - Ve vší slušnosti, Lis.
- Jasně. Ve vší slušnosti. - To říkala i včera!
Lasse! Jsou tady děti!
Ale říkalas to.
- Nech toho! - Co je?
- Jsou tady děti. - Díky, Thorbjørne.
Mládeži! Jde se do hajan!
Je teprve devět.
Ne, už je víc.
Dej si do druhý nohy, Lasse.
Nese se koňak. Už se nese.
- Pere, musíš taky ochutnat. - Ne!
- Jasně že si dám. -Řekni dost.
Až po okraj.
Ne! Dost!
Myslím, že vynechám.
Dává do placu flašku za 3500 dánských korun, Lis!
Počkej. Stojí 3500?
Zasloužíme si něco dobrýho, Pere!
To je na můj vkus příliš vulgární. Je to naprosto nevhodné.
Nikdo tě nenutí, Lis.
Děti už spí. A Thorbjørn taky.
- Ulriku... - Jo, prosím.
Promiň. To ta lavička.
- Já si jdu taky lehnout. - Dobrou noc, Moo-Britt.
Hezky se vyspi.
Dobrou, lásko. Dám si ještě jednu a přijdu.
Dobře. Ale nezapomeň, že připravuješ snídani. Lasse?
- Co? - Připravuješ snídani. V 6:30.
Nemusíš si dávat, jestli seš bačkora.
Frederiku, naleješ mi? Můžu...
- Rozmazluješ nás. Dobrou. - Dobrou noc!
- Cvaknem si? - Na zdraví, Tommy.
Takže opičák jsi teď ty.
Vážně?
- Ty novej, jak se...? - Ulrik.
- Jak se jmenuje? - Ulrik.
- Ulle! - Ulle!
Jo? Co je?
- Umíš něco od Big Fat Snake? - Jo!
- Jo, umím. - To je skvělý!
- To bude pěkný. - Nejsou Big Fat Snake starý?
Bonsoir, madame.
Já vím, kdo jsi, madame.
Dřív bývala jsi mademoiselle.
Já dobře tě znal.
Bonsoir, madame.
Já vím, kdo jsi, madame.
Dřív bývala jsi mademoiselle.
Já marně tě chtěl.
Bettino! Střihneš si to?
Teď vdaná jsi, jak se povídá.
A s kdekým si už nezačínáš.
Kolem prstu si ho omotáš.
Vím, že líbá zem, kde stopy zanecháš.
Stejně štěstí ti jen můžu přát.
Ale sama budeš jako nikdo z nás.
Bettina! Bettina! Bettina zpívala!
Ulriku? Umíš něco od Lis Sørensenový?
- Tak to ne. - To je těžký.
To opravdu ne.
Ticho je kolem nás,
ale v srdci našem není žádný klid...
Krása!
Možná že v mapách umíš číst...
Dáš si se mnou?
Víme jen,
že nebe modré je
a náš kurz mys Dobré naděje.
Lis, Lis, Lis!
Jsi dobrej člověk?
Jsme už tak daleko?
Nevím. Neznám tě.
Nemám zdání.
Jsi dobrej táta?
Jo. Celkem. Aspoň myslím.
Co tě vede k tomu, že to říkáš?
Myslím...
Všechno, co dělám, dělám pro Hannu. Všechno.
Ale to pomyšlení je nádherný.
- Dává to smysl. - Pomyšlení na co?
Na to,
že neseš plnou odpovědnost za něco v tomhle životě.
Za cokoli?
Jen za Hannu.
Umřel bys pro ni?
Jo. Samozřejmě.
Samozřejmě.
Je to samozřejmost?
Neděláme to každý den?
Ulriku, já nevím.
Jsem jen na výletě.
Můžeš tu se mnou vůbec kouřit jointy uprostřed noci?
S kládou mezi nohama?
Ty můžeš?
Thorbjørn mi dovolí všechno.
Ulriku?
- Ulriku! - Kolik je?
Ahoj.
- Co to máš na sobě za svetr? - Co?
To byl jedinej, co jsem našel. Byla kosa.
Au, sakra!
- Ty jsi pil? - Co?
- Pil jsi? - Ne!
Nic divokýho. Ale některý lidi tady umí pěkně kalit.
- Celou noc jsem oči nezamhouřil. - A víš, kde je Hannah?
Je...
Bude někde venku.
Osprchuj se.
- Ahoj, holčičko. - Ahoj.
Ahoj, zlatíčko.
Ahoj, myšičko. Mně se tak stýskalo. Ukaž se mi.
- Ty jsi spala v noci úplně sama? - Jo, s Julianem.
Já jsem Pernille. Ale můžeš mi říkat Piv.
Dobře, Pernille.
Kdo jsou tví rodiče, Juliane? Nepotkala jsem je tady.
Nejsou tady.
- Chce někdo jít k Medvědímu jezeru? - Ahoj, Julie!
Ahoj.
- Ale není pod mrakem? - Za chvilku se vyčasí.
- Určitě. - Ahoj, Bettino.
Ahoj.
Mamka si jenom dojde pro věci.
- Jasně. Tak my už jdeme. - Donesu ti plavky.
Neboj se. Je tam Thor. Má to pod kontrolou.
- Já se nebojím. - Já vím.
Ale je tam, takže budou pod dozorem. Ulrik říkal, že jsi designérka.
Jo. Navrhuju keramiku a věci z kameniny.
Není to Piv a spol.? Je to ono?
- Ano. - To je ten nekrásnější krámek.
- Teď máme větší prostory. - Jo.
-Řekni mi, kdybys měla o něco zájem. - Díky.
- A co děláš ty? - Jsem jen dětská psycholožka.
To je mnohem prozaičtější. Uvidíme se u vody.
Ahoj, Ulriku! Jak je? Třeští ti hlava?
Asi odešel kulovej kohout.
Když praskne, je tam stálej tlak vody.
Proto to tady kape. Ale jestli se mi kapání podaří zastavit...
Jo?
Dám tam nový těsnění a trochu koudele nebo těsnícího konopí.
Fajn.
Až to bude utěsněný, tak přestože dneska kulovej kohout nekoupíš,
myslím, že si užijeme příjemnou sprchu.
Jo.
Tady se sprchovat nemůžeš. Musíš jít vedle k holkám.
Pane jo, ty vypadáš. Zatím!
Přečti si cedulku, ty pako!
Do prdele!
Tak přihraj!
Tady!
Pěkný, zlato!
Můžeme si ten míček podat samy, Juliane.
Jen chce bejt milej, mami.
Už nechci hrát.
Pojď.
Tak co, byla studená?
- Osvěžující. - To si umím představit.
Je s ním všechno v pořádku? S Julianem.
Mě se neptej.
- Ale co je s ním? - Nemám zdání.
Zeptej se Adriana. To je jeho kšeft.
To on vydělává na problémových dětech.
Nehnul se od ní, co jsme tady.
Nespustí ji z očí. Je to dost...
Dobře.
Já jsem ji každopádně s nikým jiným neviděla.
- S nikým? - Ne.
Tak já...
Není v pořádku mít kocovinu.
Nemám ji.
Mluvil jsi s Perem o tom klubu?
Musíš lízt Adrianovi 20 let do zadku, abys měla šanci. Na to nemám.
- Aha... - Jaký aha?
- Na co ty vůbec máš, Ulriku? - Nech toho.
Ležíš tady, máš kocovinu a nehneš prstem. To je ubohý.
- A co mám dělat? - Ahoj.
Třeba se snažit, aby tvá dcera zapadla.
- Nejsme tady kvůli tomu? - Vždyť si hraje s Julianem.
- Jsi ještě namazanej? - Proboha.
Bylo by fajn, kdybys byl aspoň někdy aktivní.
Jsem aktivní dva dni.
- Jeden den. - Tak se vyměníme. Pojedu domů.
- No tak. Uklidni se. - Už mě to nebaví. Jedu domů.
Uklidni se. Přemoz tu kocovinu. Jde sem Wencke.
- Ahoj. - Ahoj.
- Tak co? Zabydleli jste se tady? - Jo, určitě. Viď, Ulriku?
Nebudu dlouho rušit. Jen vám chci připomenout,
že jste poslední, kdo nepřispěl do třídního fondu.
Ne? Myslela jsem, že jsi...
Je to jen 275 korun. Děláme to, protože podporujeme sociální cítění.
Jistě.
Myslíš hned teď? Tak jo.
Páni, to je vedro.
Super. Díky.
- Je to vodní živel. - To jo.
Nechali odstranit kůru na všech stromech.
- Co? - Takovej tenkej kruh kolem stromu.
To musela být dřina.
- Ahoj. - Ahoj, Pere.
- Viditelně jsi shodil pár kilo. - Jasně.
- Ty kráso. To je skvělý. - Fakt skvělý.
- Půjdu rozpálit gril. - Je čas opíct pár klobásek.
Buřtík-Per.
Bejvalka.
- To nikdy neskončí. - Máš pravdu.
Nenašla si někoho novýho?
Proč si to myslíš?
Já jen, že Bettina... Bettina říkala...
- Co? - Teď jsem zmatenej.
- Co? - Pletu si to s tím... jak se jmenuje?
Co to má sakra bejt? Na čem to ležím?
Do prdele!
Vanjo?
Vanjo!
Ulriku?
- Julie? - Ano?
Můžu se tě na něco zeptat?
Jistě.
Jde o ten paragraf 20.
- Myslíš Juliana. - Nejspíš jo.
Jinak by sis ten paragraf mohla vygooglovat.
Já vím. Ale je s ním všechno v pořádku?
To si piš.
Můžeš být klidná. Říkám to jako profesionálka.
A Hannah by jistě reagovala, kdyby se necítila bezpečně.
Ale nic neprovedl, viď?
To opravdu ne.
A mimochodem, v klubu se o tom hodně bavíme.
- V koupacím klubu? - Zní to jako konspirace, to chápu.
Tak jsem to nemyslela. Jen někteří z nás prostě řeší školu,
ať jsme, kde jsme.
Piv, poslouchej. Hannah je v pohodě.
Podívej se na ni. Vidíš něco, co by tě přimělo zasáhnout?
- Jsou dost vyspělí. - Jo.
Jasně. Jen si asi musím zvyknout na všechny ty novinky.
To naprosto chápu.
Někdy je dobrý se uvolnit.
Nechat všechno plavat. Být jen sama sebou.
- Ty máš tak pěkný ruce. - Děkuju.
Thorbjørn je taky psycholog?
Ne! Kdepak. Je truhlář.
To je hezký.
Je ten typ, co potřebuje kolem sebe prostor.
Svoboda!
- Chápeš? - Jo.
Jejdanánku.
Ten si umí vyhodit z kopýtka.
V noci přišel zkárovanej, stál v rohu, takhle nějak,
a vedl řeči o tom, že se podle něj zajímáš víc
o Hanniny šaty než o váš vztah.
Ne, neříkal to ve zlým. Byl strašně roztomilej.
Měl ji jak z praku. Totálně zlinkovanej.
Thor mu dal můj svetr a uložil ho do postele.
No jo...
Musím už vážně běžet, nebo se počůrám. Zatím.
Hergot!
Co to děláme?
- Okurkový rosol. - To vím taky, ale zrovna teď.
Zahříváme ho rukama.
- Zatřesu s ním. - Ne, netřes s ním!
Budu opatrnej.
Pozor!
Tak jedem.
To už stačí.
Jen se proplížím.
Není to chyba, že děti nepomáhají při vaření?
Jo, doma připravujou jídlo s námi.
My s Kårem děláme rádi skořicové šneky.
Snažíme se s Jules dostat do vaření smyslovost, senzualitu.
Skládání barev, vůní a chutí.
A hmatové vjemy. Naprosto souhlasím.
Dal bys na gril trochu čerstvého chřestu?
Provedu.
Lákavé.
- Ty vypadají krásně, Bettino. - Děti je milujou.
- Nejde to, lásko. - Dělej, co ti říkám.
Proč jsi věčně naštvaná? Co tě to napadlo, okurkový rosol?
Okurkový rosol? Pěkné retro!
- Viď? Je to maminčin recept. - To je tak milý.
Ale není úplně veganský. Želatina se dělá z vepřových kostí.
Ty děti jsou mazaný, co?
To jo.
Lis! Můžeš se někam uklidit?
- Co? - Musíš stát zrovna tady?
- Víc košíčků se tam nevejde. - Jen si je sem položím.
Neviděli jste šest čokolád Valrhona, co jsem dala sem do police?
Ne, Wencke.
Dala jsem sem šest tabulek Valrhony.
Nemohly jen tak zmizet. Potřebuju je na ořechový košíčky.
Zvládli jste ten okurkový rosol?
Hledám nějaký tác.
Ulriku... Bylo v pohodě, že jsme si včera dali toho jointa?
Jak to myslíš?
Piv mi přijde taková napružená. Nerada bych něco způsobila.
- Ale ne. To je dobrý. - Bezva.
Nemohly proboha jen tak zmizet.
Ten svetr si můžeš nechat na jindy.
To je tvůj?
Neviděli jste čokoládu na polevu? Bylo tady šest čokolád.
- Ne. - Do háje.
Myslím, že už budu hotovej.
To ty jsi snědl ty čokolády?
Co? Ne. To by mě ani nenapadlo.
Nevím, co mám na to říct.
Třeba to, že jsi snědl šest tabulek Valrhony.
Šest tabulek Valrhony! Nech toho!
Samozřejmě, že ne. Bylo by to na mně vidět.
- Já vím, že máš nějakej zádrhel. - Přestaň říkat "zádrhel".
- Co? - Přestaň říkat "zádrhel".
- Neříkám "zádrhel". - Jo, říkáš "zádrhel" v jednom kuse.
Takže teď jde o to, že říkám "zádrhel".
Nařkneš mě, že jsem snědl čokoládu. Nesnědl, protože máme dohodu.
Ale můžu ji dodržet, jen když mi budeš důvěřovat. A to ty ne.
Jen mě pořád obviňuješ. Obviňuješ mě ze všeho možnýho.
A už toho mám po krk. Mám toho plný kecky.
Nemyslíš, že to náš kluk cítí? Jo, cítí.
Pozor, Wencke. Pozor na to, co předáváme svým dětem.
Tady je hovězí Kóbe, přímo z Japonska.
Nechutně drahý. Ochutnáš?
Ne.
Tvoje škoda.
Víš, jak to ničí prostředí?
CO2 a metan... odskáčou to tvoje děti.
Proč jsi takovej prudič, Thorbjørne?
Nevrzneš si, nebo co je to s tebou?
Do hajzlu!
- Haló? - To jsem já. Volala mi Vanja.
- Co se děje? Proč mi volala? - Volala ti odsud?
Jo. Říkala, že je vystresovaná. Co se děje?
- Já ji nestresuju. - Ona říká, že ano.
Takhle to řekla, Nathalie, nebo si to vymýšlíš?
- Nech toho. Chce zase bydlet doma. - Jak dlouho?
- Dejme tomu čtyři měsíce. -Čtyři měsíce? Tak na to zapomeň!
Na kratší dobu to nemá cenu.
Jestli si to vymýšlíš, tak tě můj právník rozcupuje. Rozumíš?
Rozcupuje.
Nevytahuj právníka, vždycky když máme konflikt!
- A dlužíš mi 300 za Modrou planetu. - Cože?
- 348 korun. - Ty ses asi...
- Jo, to si piš. - Snažíme se oživit...
To jsou ti, co jednají s Dánskem...
Do prdele, to je dobrota, Moo-Britt!
Vidíte, mluvím sprostě. Jakže se to jmenuje?
Jíme "zahalené selské dívky".
Navrstvíš strouhanku na rozvařený jablka a přidáš šlehačku.
- Jsou hotový za chvilku. - Laskomina!
Musíš ochutnat Moinu zahalenou selskou dívku.
Jsou to "selský dívky", ne? "Selský dívky".
Jedna porce je "selská dívka".
Celá mísa se jmenuje "selské dívky".
- Můžeš se něco přiučit, Wencke. - Lasse...
Ona to unese.
Je v pohodě v něčem vynikat. U nás doma aspoň ano.
Jo, jasně! Socialismu je tady až až.
- Jsi rozkošný selský děvče. - Jo...
Kåre rád pracuje.
To je skvělý, Lis.
Jsem jedinej, komu dělá potíže odhlásit se z auly na androidu?
- Asi jo. - Není to v androidu, ale v systému.
Tak v systému. Myslel jsem si to.
Wencke to zkoušela na svým iPhonu, a stejnej problém.
Nevím, Pere. Jsem jen truhlář. Řekni dost.
- Je to děs. Vrážej do toho miliony. - Dost.
Když může Ulrik, tak ty taky.
Co může?
Vím jen, že v noci kouřil s Julií pakalolo.
- Cože? - Pakalolo. Havajskou trávu.
Pěstuju ji sám. Chutná úžasně. Musíš ji někdy zkusit.
- ... a pak to ani nefunguje. - Je to moc sladký...
Je to pokaždý stejný.
Musí to celý zastavit, zrušit projekt v půli cesty.
Co je? Bavíš se dobře?
Ty jsi včera navíc kouřil s Julií trávu?
- Jak to myslíš "navíc"? - Kouřil?
Dali jsme si napůl jointa.
Co ještě jste dělali?
- Nech toho, Piv. - Jsi na výletě se svou dcerou.
Říkalas, abych se bavil. Bavil jsem se, a zase je to špatně?
Co když tě Hannah viděla?
Máš mě za blbce? Spala, stejně jako ostatní.
Nejde o to, jestli jsi blbec. Na takové debaty není čas.
Aha.
Jde o to, že máš odpovědnost za svou dceru.
- Jo, a jsem zodpovědnej. - Proto hulíš a zpiješ se do němoty?
- Nebyl jsem zpitej. - Je to strašně ubohý, Ulriku.
Vedle je plno lidí, co se umí krotit.
- Vážně? Kdo? - Chceš slyšet jména? Dobře.
- Moa-Britt, Lis... - Lis je na hadry.
Tak Wencke. Ne, Per!
Děláš, jako by to bylo kilo heroinu. Šlo jen o jointa.
Měli bychom zjistit, jestli je místo na staré škole ještě volné.
- Co to říkáš? - V pondělí tam zavolám.
- Zlato, o čem to mluvíš? - Mně se tady nelíbí.
- Piv! - Proč Hannu nevezmou mezi sebe?
Mají hlavu hluboko ve vlastním zadku. Proč se to neorganizuje?
Protože to chce čas. Ono to přijde.
Teď si půjdeme popovídat s ostatními, a ono to přijde.
Musím ti dolít.
Jsem v zahradnickým centru pečenej vařenej.
- Pozor, dáme si "Madse a monopol". - Jo!
Ten pořad se jmenuje "Mads a A-tým".
- Jste všichni pro? - Jo!
- Já budu Lina Rafnová! - A já Lars Seier.
- Ten v "Madsovi a monopolu" není. - Jmenuje se to "Mads a A-tým".
Bude tam.
Takže moje dilema je: Kåre hraje osm hodin denně Fortnite.
Jo, jsou to boje.
- U vás je to taky problém? - Jo, je to vážně...
Parádní dilema! Děkuju, Lis! Další.
- To přece žádný dilema není, Lis. - Bertil si to reguluje sám.
Když ho hra nudí, přestane.
Pak si letí hrát ven. Je to motorová myš.
Ale přála bych si, aby Kåre věnoval tolik času cvičení na housle.
Jenže hraní na housle ho moc nebaví, viď?
Co?
Anton říkal, že Kåreho štve, když nemůže jít někam s dětmi,
protože musí na housle.
- Lis... - My to máme s Konradem stejné.
- Opravdu? - Jasně!
Vždycky vyvádí, když musí na karate.
Jo. Nenávidí ho.
Každou chvíli chce dělat něco jinýho, ale neví, co by ho bavilo.
- V tomhle věku nevědí. - Ne.
Vážně to nevědí, Bettino?
Jen si myslím, že je škoda, když nerozvíjí svoje nadání.
Tebe mrzí, že on nerozvíjí svoje nadání. Neposloucháš se?
Vidím to stejně, Bettino. Souhlasím s Julií.
Je snad v pořádku, že má člověk ambice, pokud jde o děti.
- Svatá pravda, Bettino! - Nebo je to teď taky špatně?
Ale vůbec ne. Já přece taky nejsem dokonalá matka.
- Jsi! - Ne!
Jen učíme Hannu, aby řekla ne, když jí něco nesedne.
A měnit školy jí sedne?
Ne. Asi to špatně chápeš.
Mám dojem, že jste ji přehlásili už počtvrtý.
Lásko...
- Hodně jsme se stěhovali. - Kvůli mojí práci.
O pár ulic dál, do většího domu. Je to tak?
Možná teď není vhodná doba.
Na zdraví!
- Jo, na zdraví. Připijeme si. - Jo.
No tak! Jsme tady, abysme se bavili!
Úroveň výuky na Lærkedalu byla navíc naprosto nevyhovující.
- To je pravda. - Tak jsme s Ulrikem zvážili...
Právě. Zvážili jste.
Stejně jako všichni pořád zvažujeme, co je pro naše děti nejlepší.
Jenomže tvůj úsudek jako by byl o něco lepší než náš.
Bettino! Moc to hrotíš.
Věřím, že Piv ví, co je pro Hannu dobrý.
Konrad by nechtěl měnit školu, jako si my měníme spoďáry,
ale Hanna to tak nemá, a je to v pořádku.
Pojďte diskutovat v klidu.
Nikdo si spoďáry nemění.
- Kdy sis měnil spoďáry? - Já žádný nenosím.
Možná, že by se Ulrik a Piv s námi chtěli o něco podělit.
- Podělit se o co? - Je to u nás zvykem, Piv.
- Co je zvykem? - Něco dát a něco dostat.
- Výměna zkušeností. - Ve vší důvěrnosti.
Ve vší důvěrnosti, aha...
Z týhle místnosti se ven nic nedostane. To ti garantuju.
Tak to nevím...
Ty si například povídáš s Rasmusem a Signe.
Chodíme spolu na spinning.
O čem se bavíte?
To ale vůbec není tvoje věc.
Vykládáš tady o mém dítěti, takže je to zatraceně moje věc.
Lásko...
Dobře víš, že je to za hranou, Bettino. Udělala jsem ti něco?
Netuším, o čem mluvíš.
Co se to tam děje?
Na zdraví!
- Ježíši, ty jsi ale nepříjemná. - Měla bys to asi brát...
Jsi opravdu strašně nepříjemná, Bettino.
Páni!
Najednou je to hodně osobní, co?
Taky si myslím. Takovým tónem v týhle třídě nemluvíme.
Myslím, že to bereš moc vážně. V téhle třídě se prostě angažujeme.
Angažujete? A v čem?
- To je hodně za hranou. - To je dobrý.
- Ne, není to dobrý! - Piv, posaď se.
Nedotýkej se mě!
Takhle bych se cítit neměla. Co to do prdele je? To se nedělá.
Jsme tu noví. A moje holčička je tady nová.
Žádný z vás neudělal nic pro to, aby cítila, že je vítaná.
Vy, ani vaše děti.
Nemluvíte o ničem jiném než o oslavách narozenin,
veganských skupinách a kontaktních skupinách...
Narozeniny společně neslavíme.
Jediný, kdo projevil zájem o moji dceru, je chudák kluk,
kterého jste pojmenovali po paragrafu.
Vám všem to možná vyhovuje, ale mně ne.
Protože je to moje dcera.
Je milá, je zábavná a je laskavá a tvořivá.
Tak napiš dopis do novin.
- Ty jsi takovej snob! - Buď do prdele zticha!
Piv, poslouchej. Chci ti říct, že Julian je moc hodnej kluk.
Neříkej. Proč si s ním tedy Bertil nehraje?
Proč si s ním hraje jen moje dcera?
- Myslím, že vím, jak ti je, Piv. - Buď zticha, Pere.
Má pravdu.
Nechápeš, že je v týhle místnosti názorů až až?
Je to demokratické fórum.
Tebe se na názor taky neptám, Moo-Britt!
- Uklidni se. - Ty se uklidni!
- Ne, ona má pravdu! - Poslouchejte, co říká!
Uklidněte se!
Ne! Diskutujeme jen o nejlepší mandlové mouce a bůhví o čem!
- Pojďte se bavit rozumně. - Přátelé...
- Já nechci. - Nech toho.
- To je pořád "uklidni se". - Diskutujme zodpovědně.
- Na oslavy narozenin serou! - Běž ven.
Ty běž ven, Lis!
Dobrý večer.
Ahoj, Adriane!
V práci jsem hotový, tak jsem přijel. A vzal jsem Rikke.
Ahoj, Rikke.
Ahoj, můj oblíbenej řediteli.
- Ahoj, Julie. - Vítám tě.
- Díky. Bavíte se? - Jo!
- Dovezl jsem Barolo. - Ahoj, Rikke.
- Tak tady se schováváš? - Jo.
Do hajzlu! To je najednou počasíčko!
To mi povídej.
- Pěknej blázinec, co? - Já je prostě nevydejchám.
Přesně!
Rikke, 32... Jsou na Tinderu nějaký šukny?
Je to jen, když nemám Vanju.
- Jo, já vím. - S ní jsem táta na plnej úvazek.
Mně nemusíš nic vysvětlovat. Jen do toho.
Ona je ženská mýho života.
Moje princeznička. Řeknu ti...
Je překrásná. Občas se o tom bavíme.
- S kým? - S Bettinou.
Zbožňujeme tě. Ale to jsem ti říkal nejmíň tisíckrát.
Ani náhodou odsud Nathalii nevolala. Ani náhodou.
Ne... Tak kdo?
Můj právník ji rozcupuje.
Frederiku?
Ne! Co je ti?
- Já tady bulím. - To je v pohodě.
No tak, podívej se na mě.
Myslím, že seš skvělej táta. Vážně.
Díky, Tommy.
Salsa! Tančí se salsa, Tommy!
Jako že teď je salsa? Nebo co jsi říkal?
Teď se tančí salsa?
Do hajzlu!
Tady seš.
Co mi chceš?
Chybí nám jeden chlap na salsu.
- No a? - Mohl bys něčím přispět.
- K čemu? - K sounáležitosti.
- Chceš dostat přes držku? - Od tebe?
Jo, ode mě.
Do prdele! Kurva.
Říkám ti, potřebuješ pomoc.
Do prdele. Idiot jeden!
Ahoj.
Pro koho je ta sklenička?
Doktor to nařídil. Šampaňský prospívá zdraví.
Jasně, přisedni si.
Co pijeme?
Ulriku? Pojď sem.
Chci jet domů.
To nemůžeme, Piv.
- Necítím se dobře. Najdi Hannu. - A začne to zase nanovo?
- Je to ponižující. Oni mě nenávidí. - To jo.
Ale tvá dcera tě bude nenávidět mnohem víc, jestli zase změní školu.
Už toho mám po krk. Zůstanu tady a ty si jeď domů.
- Co? - Jeď domů a já tady zůstanu.
- Ty se mnou končíš? - To jsem neřekl.
Ale řekl. Přesně to jsi řekl.
Budeš to muset vysvětlit Hanně.
Odjíždíte domů?
Špatně jsme to naplánovali. Ulrik má doma rozdělanou terasu.
Já myslel, že jsi ji stavěl loni.
- To byla jiná. - Máš hodně teras, co?
Zařiďte se, jak vám to vyhovuje.
Máme takový klub, koupeme se v moři. Říkal jsem vám o něm?
Ano.
Pár lidí si myslí, že by se nám v klubu hodil lékař.
To zní dobře.
A teď máme zrovna dvě volná místa, kdyby vás to zajímalo.
Jo. To zní dobře.
Jen se připravte na to, že se někteří koupeme naostro.
Na Adama, jak se říká. Ale to záleží na vás.
- To je ještě lepší. - Výborně. A co ty, Piv?
Co myslíš, jak to zní?
Zní to... studeně.
Až zuby cvakají.
Adriane, chci se zeptat... V klubu jsou dvě volný místa?
Ano. Teď už tedy ne.
Ptám se, protože jsme s Wencke v pořadníku od druhý třídy.
Vážně? Takhle z hlavy si to opravdu nepamatuju.
Ale víš, že rozhodují i jiné skutečnosti.
Který skutečnosti to jsou? Ne, nech mě to říct.
Jsme v pořadníku od druhý třídy, Adriane.
Doneste někdo Perovi sklenici vody. Jsi dehydrovaný.
Který skutečnosti rozhodly,
že Piv a Ulrik můžou přeskočit ostatní?
Jsou ve škole teprve čtyři neděle.
- Potřebuješ se napít vody. - Opovaž se na mě sahat!
Ať na mě nesahá! Proč na mě sahá? Na mě nikdo sahat nebude!
Jen říkám, že jsme v pořadníku od druhý třídy.
- O tom nic nevím. - Já jo, a proto si můžu dupnout.
Můžu si do hajzlu dupnout. Mám právo si dupnout.
Ovšem. Vy už odjíždíte.
Tak řekněme ve středu v 6:30 v klubu?
Jo.
Podívám se po Hanně.
Sedíš tady takhle sama, zlatíčko?
Odjíždíme domů. Mámě není dobře.
Co je jí?
Myslím, že je to ze všech těch dojmů. Vždyť ji znáš.
Je toho na ni trochu moc.
Já školu měnit nebudu, tati.
Dobře.
- Nebo je to kvůli včerejšku? - Jak to myslíš?
Myslíš, že jsem tě u toho ohně neviděla? Pěkně nechutný.
Koukám, že jsem měl v kapse stokorunu.
Ale školu měnit nebudu.
Je ti jasný, že školu měnit nebude? Odmítá to.
A vždycky všechno ustojí. Je taková.
Myslíš si, že jsem snob?
Takže abych to uzavřel, byl jsem nucen Pera a Wencke vyloučit.
Je nepřijatelné mlčet k násilí, to dobře víte.
A je mi to upřímně líto.
- Chyběl jim nějakej filtr. - Jo.
Několik filtrů, říkám to jako profesionál.
Jo.
- Nakonec už ani sami nechtěli. - Ne.
To je asi pravda.
Pokud člověk odmítá společenství, svým způsobem odmítá sám sebe.
Takže přivítáme našeho nového učitele. Thomasi, máš slovo.
- Děkuju. - A chovejte se slušně, 6. B.
Pamatujte: Není příjemné být ve třídě nový.
- Pamatujte si to. - Děkuju.
Nazdar bazar.
Tak teď je to na mně. Poslouchejte.
Podle pečlivého zápisu, který pořídila Wenke,
nám od posledně zbývá probrat pár bodů. Ano?
- Sprchování. - Sprchování?
O sprchování tam nic nestojí.
Kåremu je teď velmi nepříjemné, když musí být nahý.
Lis... Vypadáme tak, jak vypadáme.
Alkoholová politika.
- Díky, Piv. - Není na ni moc brzo?
Ne. U Thorbjørnova staršího kluka začali ve čtvrté třídě.
Myslím, že je důležité zaměřit se
na duševní a tělesné zdraví dětí, plus zdravé prostředí.
To je pravda, Moo-Britt.
Přijde mi, že sprchovat se společně s děvčaty...
Kam jdete?
Jdeme na rodičovský večírek k Tommymu a Bettině.
- Ni chao ma! - Wo š' Čung-kuo-žen.
A ztřískáte se?
Ne, zlato. Je to rodičovský večírek. Bude to v klidu.
Vypadáte jak blbci.
Dali jsme si na tom tak záležet.
- To vidím. - Pozdravuj Juliana.
Pozdravuj Juliana. Mám tě ráda.
Ahoj, Lasse.
Hned přijdu.
České titulky Helena Rejžková Iyuno 2024