„Cristóbal je jediný couturier mezi námi.
My ostatní jsme jen módní návrháři.“ Coco Chanel
Seriál je inspirovaný
třiceti lety, které Cristóbal Balenciaga strávil v Paříži,
od jeho začátků po usednutí na trůn krále haute couture.
V MINULÝCH EPIZODÁCH
Pane Balenciago.
Vlastně mě zajímají vaše začátky v Paříži.
Ale ty týdny...
po představení první kolekce...
Byly plné nejistoty.
Myslím, že recenze byly většinou pozitivní.
Na stupnici od jedné do deseti je to šestka.
Myslím, že tomu chybí osobitost.
Strávil jsem na tom hodiny! Ale nefunguje to!
Představuji vám pana Nicoláse Bizkarronda.
A jeho žena Virgilia Mendizábalová. Hlavní akcionáři domu.
Ty a já jsme se rozhodli sem přijít.
Oni sem přišli z politických důvodů.
Ve světě vysoké módy je o talent nouze.
A ty ho očividně máš.
Slečno Chanel,
Myslíte, že je Balenciaga hoden pařížské haute couture?
Co děláš?
Pojď. Tohle musíš vidět.
Chtěla bych mluvit o příchodu Nacistů do Paříže.
Pozor na otázky, Prudence.
O některých věcech bych raději nemluvil.
PARIS - JUNE 1940 ZAČÁTEK OKUPACE
Nejsem blbá, Renée
Vím, co jsem viděla.
Před hodinou stál před Trocadérem.
S tím, jak je zaneprázdněný?
Co by tam dělal?
Byl to on.
Dělal si fotky s Eiffelovou věží.
Dělat si fotky jako nějaký turista v tuhle dobu?
To nedává žádný smysl.
Já bych raději zůstala. Hitlera nevidíš každý den.
Ale zároveň jsem se bála zůstat.
Projděte se prosím.
Čekal jsem, že to bude vypadat lépe.
Ta látka je odpad. Nemá žádný objem.
Nevím.
Jaký klobouk jsme měli pro tento návrh?
Něco tomu chybí.
Co třeba větší? Zkusme větší.
Větší.
Větší nemám.
Pokud nechceš, abych použil květináč.
Do toho.
Dokázal bys navrhnout něco takového?
Pane.
Na chodbě je důstojník SS se ženou.
Chce, abychom jí udělali šaty.
Řekla jsem jí, že se musí objednat, ale...
Co budeme dělat?
Z důstojníka jde strach.
Ať jdou dovnitř.
Jsou to klienti a těch moc nemáme.
Trup je z černého tylu s vyšívanými flitry,
a sukně z hořčicově žlutého syntetického saténu.
Toto jsou historizující večerní šaty.
Ty se mi líbí.
Ty jsou krásné.
Chtěla bych jedny s delšími rukávy a...
mohli byste použít tuto látku?
To nepůjde.
Je mi líto, ale domy haute couture takhle nefungují.
Šaty Infanta jsou k dispozici pouze z této látky.
Kdybych použil vaši, nebylo by to totéž.
Ano, ale já chci tuto.
Je po babičce.
Doma mám celou roli.
Je to dobrá kvalita.
Ano, ano.
V tom problém není.
Promiňte.
Pokud je to vaše přání, tak to přijímáme.
Uděláme delší rukávy.
Ale použijeme naši látku.
Dobře.
Musíme respektovat pravidla haute couture, že?
Prý haute couture přivedou do Německa.
Vidět německou vysokou módu bude zajímavé.
Ne, ne.
Chtěl říct, že pařížskou vysokou módu přesunou do Německa.
PAŘÍŽ, ČERVENEC 1940 OBCHODNÍ SDRUŽENÍ PRO HAUTE COUTURE
Ticho, prosím! Nemluvte jeden přes druhého.
MIMOŘÁDNÉ ZASEDÁNÍ ÚČASTNÍCI
Jeden po druhém. Prosím!
Zachovejte klid, prosím. Děkuji.
Co?
Mám jet do Berlína?
Zatím je to pouze doporučení.
To je šílenost.
A dodavatelé?
A co všichni ti, co jsou na nás závislí?
Pravda.
Vyšívačky, knoflíkářky...
-K čemu to je? -Je to jasné.
Myslí si, že máme na módu příliš velký vliv.
Chtějí, aby se ženy oblékaly jako jeptišky.
Jednání probíhají dobře. Buďme v klidu.
Takže...
musíme zůstat silní.
A vzdorovat.
Je mi líto, ale mě vyškrtněte.
Nemám sílu ani chuť líbat Němcům zadky.
Jsi si jistá? Musíme držet při sobě.
Co to říkáte?
Ve Francii kvůli válce není žádná móda.
Továrny se soustředí na válku.
Kde jsou látky? Bez látek není móda.
Proto jsem zavřela. Teď není čas dělat šaty.
Tak nám to pověz.
Tak co si myslíte?
Nejsme si jistí.
Přemýšlej o tom.
Co můžeš dělat?
Ve Španělsku to není lepší.
Mohli bychom teď zavřít a otevřít později.
Když se zavře, je konec.
Kromě toho Němci hrozí, že když zavřeme, všechno zabaví.
Co myslíš, Virgilie?
Nevím jak ty, Cristóbale,
ale nemáme jinou možnost než mít otevřeno.
Nemůžeme se vrátit do Španělska.
Jsi si jistá?
Válka tam skončila.
Pro ty, co vyhráli, ano.
Tohle přišlo před dvěma týdny.
Jsem odsouzen k zaplacení 100 000 peset
a pozastavení podnikání z politických důvodů.
Když nezaplatíme my, zaplatí můj otec.
Prozatím je to pokuta,
ale kdo ví, jestli to bude stačit, nebo...
To je mi líto.
Co budete dělat?
Odvolali jsme se prostřednictvím důvěryhodného právníka.
-Řekli, že to bude dlouhý proces. -Míč je teď na vaší straně.
Nakonec jsme se rozhodli nezavřít.
Nakonec nám Němci dovolili zůstat v Paříži.
Avšak o to byli tvrdší.
Zakázali dovoz látek.
Limitovali počet návrhů,
které jsme mohli předvádět.
Ale co jsme mohli dělat?
Buď tohle, nebo zavření.
Pokračovali jsme tedy, jak nejlépe to šlo.
Až do konce okupace.
Další otázka.
To je všechno?
To je vše, co můžete o okupaci říci?
Co víc chcete slyšet?
Byly to těžké roky.
Ano, to jste říkal.
Nicméně, jak válka skončila,
Dům Balenciaga
vydělával více než kdy jindy.
Tak těžké to pro vás nebylo.
Mluvte jasně.
Co se mi tím snažíte naznačit?
Že jsem byl kolaborant?
To jste řekl vy.
Bojíte se, že by vás někdo nařkl?
Proboha!
Zažila jste válku?
Naštěstí jsem byla velmi malá.
Tak vůbec nemáte tušení, o čem mluvíte.
Pokud jste nezažila válku, nemůžete to pochopit.
Zkuste to.
Měli jsme z okupantů strach.
Ale zároveň jsme se báli mluvit mezi sebou.
Báli jsme se mluvit se sousedy, mlékařem,
dodavatelem látek... kýmkoliv!
Všichni jsme se snažili přežít jak jen se dalo.
Myslím, že bychom měli využít našich silných stránek.
Jak to myslíš?
Mohli bychom dovážet látky ze Španělska.
Hendaye, konečná.
Máš přátele na španělské ambasádě.
Můžeš dostat vízum.
Nebudou ti bránit v překročení hranic.
Můžeš navštívit španělské dodavatele a látky si vybrat.
Španělské látky se s těmi lyonskými nedají srovnávat.
Za normálních okolností možná,
ale určitě jsou lepší, než lyonské látky
nebo jakékoliv francouzské.
Kromě toho nemají problém s dovozem látek.
Jak látky propašujeme do Francie?
Mám kontakty. O to se bát nemusíte.
Dobrá, tak pojďme.
DENNÍ PŘEHLÍDKA JARO - LÉTO
-Ta látka svědí. -Svědí?
-Svědí. -No.
-Nejsem překvapená, je španělská. -Opravdu?
Máte pohodlí? Dobře.
Je to jako festival špatného vkusu.
Kdybys to viděla před válkou.
Rothschildové,
vévodkyně z Windsoru.
Teď už jsou tu jen coury.
A novodobí boháči z černého trhu.
Florette, uslyší tě.
Koukej.
Panebože.
Ten šátek s těmi šaty...
Dobrý den, Renée, Florette.
Oficiální přehlídku jsem nestihla, ale tohle si ujít nenechám.
Je to čest.
Dělejte, jak myslíte, ale na mě jsou pořád moc velké.
Až budeš mít vlastní dům, můžeš je dělat menší.
Ale teď je chce pan Balenciaga takhle.
Wladzio.
Mám obavy z Cristóbalových cest.
Pokaždé tam zůstává déle.
Mám obavy, že dům zanedbává.
Moc fantazíruješ.
Vžij se do mé situace.
Sázím na něho a na Paříž.
Se španělskými domy nemám nic společného.
Ano, ale naše čísla se zlepšují,
a to převážně díky látkám, které odtamtud máme.
Bojím se, aby Cristóbal nechtěl navrhovat
z Madridu nebo San Sebastiánu.
Co nadělám?
Ahoj.
Sleduj, jak se po ní dívají.
Nemohou vystát, jak se Francouzky oblékají.
Bojím se jich.
Nemáš pocit, že jsme na tenkém ledě?
Jak to myslíš?
Tak... že bychom mohli dopadnout stejně.
Já nevím... Jako židi.
Začnou pronásledovat kohokoli, kdo se vymyká normě.
Homosexuály, antifašisty...
Ale kdo ví.
Pro jistotu mám falešný pas.
Pro případ, že by měli chuť deportovat antifrankisty.
Jak probíhá tvůj případ?
Zatím bez odpovědi.
Advokát po mně chce napsat dopis,
kde lituji svých činů
a oficiálně měním názor.
Do hajzlu.
Co budeš dělat?
Odmítnu, samozřejmě.
Nebudu skákat, jak Franco píská.
Číslo 25.
Číslo 26.
Neprojevovali stejné nadšení jako dříve,
ale to neznamená, že se jim to nelíbilo.
Jinak by si nekoupili licenci.
Juane Martíne, prosím.
Ukázal jen na klobouky.
-To je špatně? -Ano, je.
Upozorňuje na klobouky, aby nemluvil o mých návrzích.
Klobouky jsou součástí návrhů.
Byly to tvé nápady, Cristóbale.
To ano, ale já je nenavrhoval.
Bylo na ně poukázáno, protože vyčnívají.
Však víš, jací Američané jsou.
UVIDÍME, JESTLI SE TI BUDOU LÍBIT. WLADZIO.
Co?
Nic.
Jaké to tam je?
Němci jsou přísnější.
Berou si všechno.
Teď, když jsou věci lepší, proč se nevrátíš sem?
Proč bys měl zůstávat v Paříži?
Tady by ti bylo lépe.
Mami, nech Cristóbala být.
Jen o něj mám strach.
Mami, nemůžeme opustit Nicoláse a Virgilii.
Musíme vydržet o trochu déle.
Až válka skončí, vše se vrátí do normálu.
To záleží, kdo vyhraje, ne?
Dobré ráno, madam.
Dobré ráno. Máte pozvánku?
Jsme z Obecného krejčovského výboru.
Chceme mluvit s vedoucím.
Dobré ráno.
Co se děje?
Pane, úředník z Obecného krejčovského výboru.
Inspekce.
Ať Bizkarrondo schová ty španělské látky.
-Pospěš. -Opatrně.
Schovej je, ať je nevidí.
Opatrně s těmi látkami.
-Dobře. -Rychle.
Rychůe.
-Šťastnou cestu. -Díky, sbohem.
Sbohem, Cristóbale.
-Dobrý den, pane. -Dobrý den.
Pojďte se mnou, prosím.
-Nějaký problém? -Pojďte, prosím.
-Kde je Renée? -Tam.
-Renée, knihu. -Ano.
A je to.
Cristóbal je v Madridu. Do hajzlu.
Vaše doklady, prosím.
Už jsem je ukázal vašemu asistentovi.
Vaše doklady, prosím.
Musíte mít skvělé kontakty na španělské ambasádě,
že máte takové vízum.
-Pane? -Proč ty klobouky děláte?
Pardon, nerozumím.
Ty klobouky, proč jsou tak dramatické?
Nejsou zapotřebí.
Je to součást celkové koncepce této kolekce.
Je to součástí značky domu.
Budu potřebovat vaši knihu záznamů.
Samozřejmě, tady máte.
Tuto zprávu nám zaslalo pařížské policejní oddělení.
Zprávu o vás.
Vlastníte dům vysoké módy.
Ano.
Ve vyhnanství během španělské občanské války.
Přijel jste v roce 1937.
Usadil se zde.
Ale jste Španěl.
Ne tak úplně ve vyhnanství.
Tak to není.
Ano.
Daří se vám dobře.
Je to tak?
Kdo je...
Wladyslaw Jaworowski d'Attainville?
Také se jmenuje Wladzio d'Attainville.
Je váš obchodní partner?
Ano, je.
Je víc než to, že?
Pardon?
Píše se tu, že jste známý buzerant.
Je něco víc? Ano, nebo ne?
Poslouchejte.
Nestrpím, abyste se mi pokládal takové otázky.
Odpovězte mi.
Ne.
Je kamarád.
Samozřejmě.
Máte něco k deklaraci?
Vezete něco ze Španělska do Francie?
Ne.
Nic.
Určitě?
Ano.
Dobrá.
Teď jděte do tamté místnosti a svlékněte se.
Prosím?
Jděte s mým asistentem do té místnosti a svlékněte se.
Svlékněte se.
Vzali si knihu záznamů a odešli.
To je všechno?
Nic víc?
Vypadá to, že je zajímaly
jen počet návrhů a metráže látky.
Kolikrát už nás kontrolovali?
Nedivil bych se, kdyby je poslala konkurence.
Nesnesou, že máme lepší látky.
Našli ty španělské látky?
Raději jsme je ukryli.
Já nevím.
Nelíbí se mi to.
Chyběl jsi nám.
Na některé otázky jsme neměli odpověď.
Co chceš, aby dělal Nicolási?
Měli jsme přehlídku v Madridu.
Museli jsme se postarat o Američany,
zástupce obchodních domů, tisk...
Mluvil jsi tam s tiskem?
I když s nimi nemluvím, musím tam být.
-Wladzio! -Promiň, že jdu pozdě.
Zapomněl jsem, že nejezdí taxi.
Bál jsem se o tebe.
Myslel jsem, že se ti něco stalo.
Nevím, jestli bychom spolu měli něco plánovat.
Proč?
Od té doby, co ses vrátil, jsi divný.
Koukej. Naše Coco.
Říká se, že se stýká s německým důstojníkem.
Vážně?
Ano, o dost mladším než ona.
Podle všeho strávili celý den v jejím pokoji v hotelu Ritz.
Půjdeme?
Počkat.
Dobrý večer.
Chtěla bych koupit ten portrét Coco Chanel.
-Je na prodej? -Ano, pane.
Stojí 2000 franků.
Dobře, výborně.
Ty ho chceš koupit?
Vážně, Cristóbale?
Chtěl bych ho poslat do hotelu Ritz.
Je to dárek pro slečnu Chanel.
Půjdeme?
Co to mělo znamenat?
Coco je přítelkyně. Chtěl jsem udělat něco pěkného.
Pěkného?
Po tom, co jsem ti řekl, že se stýká s tím důstojníkem?
V San Sebastiánu mi vždy pomohla
a pamatuješ, když jsme dorazili sem?
Ano, ale Cristóbale...
Nesoudím politické názory přátel
nebo svých klientů.
Nerozumím ti.
Jako bys žil na jiné planetě.
Nakonec budeš muset přestat určité věci ignorovat.
Nemůžeme slepě přehlížet, co se děje.
Já myslím, že jsi poslední dobou trávil moc času s Nicolásem, Wladzio.
GETARIA CRISTÓBALOVO RODNÉ MĚSTO
Chanel s německým důstojníkem?
Nepřišlo mi to zvláštní.
Lidé vztahy mezi Francouzi a Němci popírají.
Ale ujišťuji vás, že existovaly.
Panoval mnohem větší zmatek, než by se dnes mohlo zdát.
Chcete říct, že vám bylo jedno,
jestli vyhrají Němci nebo Spojenci?
Ne!
Samozřejmě, že jsem byl rád, že Němci prohráli.
Naše podnikání je jiné.
Vysoká móda vždy sloužila elitní třídě.
Nešlo o odpor nebo spolupráci.
Šlo o přežití.
V magazínu Harper's Bazaar
vyzdvihli, jak extravagantní ty klobouky v Madridu byly.
A nic více?
Jen ty klobouky?
Možná by bylo lepší, dělat klobouky méně extravagantní.
Proč?
Nevím, mám pocit, že zastiňují návrhy...
Samozřejmě, s tak Inovativními návrhy...
Co? Jak to myslíš?
Nevím, jestli je vůbec co zastiňovat.
Bez urážky.
Pařížští návrháři zpomalili.
Pořád opakujete totéž dokola.
Aplikuješ stejnou techniku a říkáš tomu styl,
když používáš španělské motivy.
To není styl.
To je kostým na maškarní.
Díky za přednášku o módě.
Vůbec jsem si to neuvědomoval.
Alespoň něco tu vidím.
Díky Bohu.
-Víš, kde hledat svůj styl? -Ne, nevím, vysvětli mi to.
Ve své technice.
Tak se tvoří nový styl.
Vlastní technikou.
Například gotika.
Nevznikla tak, že se někdo rozhodl
použít barevné sklo do vitráží.
Vznikla tak, že se někomu podařilo
přepracovat tvary
a rozložit váhu,
aby ve stěnách mohly být velké otvory.
Nevím, jak to přenést do módy,
ale ty to víš.
Co mám podle tebe dělat?
Například pas.
Proč je vždy tady
a ne níže nebo výše?
Nebo úplně bez pasu.
Stejně jako výstřihy u sak,
proč jsou vždy blízko zátylku?
Nevím, o čem mluvím, protože tohle nedělám.
Ale dokážu poznat, když mi někdo nabízí něco jiného.
Vím, že teď není nejlepší doba,
ale tahle válka skončí.
Budeš muset přehodnotit, co chceš,
dělat pěkné kaple...
nebo velké katedrály?
Wladzio věděl, jak mě motivovat.
Měl silnou intuici.
On jediný byl ke mně upřímný.
Chybí vám?
Ano, samozřejmě.
Byl pro mě důležitý, pracovali jsme spolu dvacet let.
Prožili jsme...
těžké časy.
VAROVÁNÍ NEVSTUPOVAT
„Krejčovský výbor oznamuje,
s okamžitou platností,
uzavření domu Balenciaga na dobu neurčitou.“
Přišli a vyhodili nás.
-Nemohli jsme nic dělat. -Řekli proč?
-Museli něco říct! -Obávám se, že ne.
Nejsem si jistá. Bála jsem se.
Zjistím, co se děje.
Všichni jděte domů.
Jděte domů!
Co to děláš?
Když vtrhli do domu, sem by mohli vrazit každou chvilku.
Ale proč?
Nevím, proč nás zavřeli.
Nesmí se dozvědět, že spolu spíme.
Myslíš, že nás zavřeli proto?
Buď to nebo...
nebo ví o látkách ze Španělska nebo o Bizkarrondově rozsudku.
Dává si na čas.
-To ty klobouky. -Co?
„Na příkaz okupačních sil
Na příkaz okupačních sil
je dům Balenciaga sankcionován
za podněcování vzpoury skrz provokativní klobouky.
Dům zůstane uzavřen po dobu tří měsíců...
s platností od ledna 22.“
Kvůli kloboukům?
Všechny ostatní domy dělají to samé.
To úplně zničí prodeje v příští sezóně.
Někdo se na nás určitě zaměřil.
Zmlkni, Wladzio!
Důvod je očividný!
Měl jsem ty tvoje kloboučky zatrhnout.
Byl to tvůj nápad!
Jen jsem dělal, co jsi po mně chtěl.
Wladzio má pravdu.
Místo obviňování druhých by neuškodila sebe kritika.
Co?
Ano, Cristóbale.
Kdybys býval v Paříži častěji
a necestoval tolik, dalo se tomu předejít.
Já ti něco řeknu.
Nemůžeš se vrátit do Španělska, a proto mi závidíš.
To ale není moje chyba.
Měl ses od politiky držet dál.
Dobře.
Je lepší, když v tvém životě nikdo neví jestli jsi...
demokrat, frankista nebo nacista.
Nemám ponětí, co jsi ty, Cristóbale.
Co?
Co jsi, Cristóbale?
Já jsem apolitický.
Mám na to plné právo.
Mám právo být politický!
Ne v této branži!
Copak nechápeš, že všechno je politika?
Dokonce i klobouk je politika!
LEDEN 1944 VICHY
FRANCOUZSKÉ VLÁDNÍ ÚŘADY BĚHEM OKUPACE
ŠPANĚLSKÁ AMBASÁDA
Zdá se, že jste obviňován z trendu
nošení velkých klobouků na ulici.
Prosté a jednoduché.
Němci to považují za hrozbu proti úsporám, která zavádějí.
Promiňte,
to jsou klobouky tak důležité?
Je to varování.
Začnete s velkými klobouky a kdo ví, kam to může zajít.
Ale proč za to trestat náš dům?
Pane Bizkarrondo.
Slyšel jsem, že jste byl odsouzen k zaplacení 100 000 peset
za vaše očividně antipatriotické názory před válku.
Co má tohle s tím společného?
Všechno.
Jistě chápete, Španělsko nezasáhne ve prospěch disidenta.
Rozsudek je kvůli mým dřívějším názorům.
V politice už dlouho nejsem.
Ano, ale...
názory máte pořád stejné, že?
Ne.
Vlastně chci napsat dopis
španělským úřadům o svém případu,
o tom, jak jsem kritický k pohledům, které jsem zastával.
Dobře, to jsem velmi rád.
Myslím, že každý má právo změnit názor.
To je konec mého přesvědčení.
Kdy jsi přijel?
Brzy odpoledne.
Velvyslanec jednal s ministrem průmyslu
a znovuotevřel dům.
Ale nesmíme tři měsíce dělat klobouky.
Jen šaty.
Je mi to líto.
Kvůli tobě i kloboukům.
Opravdu je ti to líto?
Proč se pak usmíváš?
Omluv se mi.
Omlouvám se.
Trochu upřímněji, prosím.
Omluv se mi.
Omlouvám se.
Máš smůlu, hlupáčku.
Paříž, Paříž porušila...
Paříž, zlomena, Paříž, mučedníci...
Ale Paříž... svobodná.
Osvobodila se.
Byla osvobozena svým lidem!
19. SRPNA 1944 KONEC OKUPACE
Co se děje?
Dobrý den.
Děkuji, že jste mě přijal.
Renée mi řekla, že je to naléhavé.
Ano, já...
Slyšeli jste zprávy?
Gunther se vrátil do Německa.
Přišla jsem říct sbohem.
Pochybuji, že se vrátím.
Bylo to hezké, dokud to trvalo.
Myslíte, že jsme v bezpečí?
Co s námi bude?
S kým?
S námi.
S vámi a se mnou. Podporovali jsme Němce.
Obávám se, že se mýlíte.
Dům Balenciaga se nikdy s nikým politicky nespojil.
Rozumím.
Přinesla jsem vám dárek.
-Ne, ne. -Je to jen sýr.
Voní lahodně.
Určité i lahodně chutná.
Ale já dárky nikdy nepřijímám,
i když jsem vděčný.
Dělá je moje rodina.
Je opravdu dobrý.
Chci, abyste ho přijal.
Omlouvám se.
Ale... nemohu ho přijmout.
Nejsme společnost,
která by měla oslavovat osvobození Paříže.
Neudělali jsme nic, čeho bychom měli litovat, Nicolási.
Tvrdě jsme pracovali.
A tiše jsme pomáhali klientům, tak jako vždycky.
Někdy i tichost nese vinu.
Pak jsem vinen.
Společnost je stále v provozu.
Nikdo nepřišel o práci.
O to jde, ne?
Děkuji, Cristóbale.
Vím, že jsi byl v pokušení dům opustit a vrátit se domů.
A rád bych věřil, že jsi...
zůstal zčásti kvůli Virgilii a mně.
Přípitek na to.
Víte...
Jakmile válka skončila,
ihned bylo zakázáno nosit vojenské uniformy
nebo symboly třetí říše.
Z uniforem se udělaly dětské kabáty.
A z vlajek s hákovým křížem se udělaly zástěry.
To je dobré.
Ne že bych nesouhlasil, ale...
Vždycky jsem přemýšlel o tom, jak látky,
které byly použity na všechny ty uniformy a vlajky,
byly stály mezi námi.
Symboly byly pryč, ale...
látky, ze kterých byly ušity...
zůstaly.
Například oblečení pro děti.
Chápete, co tím myslím?
Nejsem si jistá.
Jak jsem řekl. Když jste to nezažila, je těžké to pochopit.
Projdeme se?
Jistě.
Překlad: Lukáš Čermoch