"Cristóbal er den eneste rigtige modeskaber blandt os.
Vi andre er blot modedesignere." Coco Chanel
Denne serie er inspireret
af de tredive år, Cristóbal Balenciaga tilbragte i Paris,
fra hans begyndelse til han blev kongen af haute couture.
I TIDLIGERE EPISODER
Hr. Balenciaga.
Faktisk er jeg interesseret i din begyndelse i Paris.
Men så, de uger...
efter fremvisningen af den første kollektion...
De var fyldt med usikkerhed.
Jeg tror, at anmeldelserne har været overvejende positive.
På en skala fra et til ti er det seks.
Men jeg synes, den mangler lidt personlighed.
Jeg har brugt timer på at designe den! Men det fungerer ikke!
Må jeg præsentere dig for Nicolás Bizkarrondo.
Og hans kone, Virgilia Mendizábal. Hovedaktionærer i Maison.
Du og jeg besluttede os for at komme her.
De kom af politiske årsager.
Der er ikke så meget talent i high fashion.
Og det har du tydeligvis.
Frk. Chanel.
Synes du, at Balenciaga er værdig til parisisk haute couture?
Hvad laver du?
Kom. Du skal se det her.
Jeg vil gerne tale om nazisternes ankomst til Paris.
Pas på med dine spørgsmål, Prudence.
Der er nogle ting, jeg helst ikke vil tale om.
PARIS - JUNI 1940 BESÆTTELSEN BEGYNDTE
Jeg er ikke dum, Renée.
Jeg ved, hvad jeg så.
Han var foran Trocadéro-palæet for en time siden.
Når han er så travl?
Hvorfor skulle han være der?
Det var ham.
Han tog et billede med Eiffeltårnet.
Skulle han tage billeder som en turist på dette tidspunkt?
Det giver ikke mening.
Jeg ville være blevet. Man ser ikke Hitler hver dag.
Men jeg var også bange for at blive.
Shh.
Gå, tak.
Jeg troede, det ville se bedre ud.
Det her tekstil er noget skidt. Det har ingen fylde.
Jeg ved det ikke.
Hvilken hat har vi til dette design?
Der mangler noget.
Hvordan kan det blive større? Prøv en, der er større.
Større.
Jeg har ingen.
Medmindre du vil have mig til at bruge potten.
Gør det.
Kunne du designe noget i den stil?
Hr.
Der er en SS-officer i forhallen sammen med en kvinde.
Hun vil have os til at lave en kjole.
Jeg fortalte, at vi kun ser folk med invitationer, men...
Hvad gør vi?
Officeren er ret skræmmende.
Bed dem komme ind.
De er kunder, og dem har vi ikke for mange af.
Torsoen er sort tyl med broderede palietter,
og nederdelen er sennepsfarvet, syntetisk satin.
Det er en historikers aftenkjole.
Jeg elsker det.
Jeg elsker det!
Jeg vil gerne have en med lange ærmer, og...
kan du bruge den her tekstil?
Det er ikke muligt.
Jeg beklager, men det fungerer ikke sådan i eksklusive modehuse.
Infanta-kjolen fås kun i denne tekstil.
Den ville ikke være den samme, hvis jeg brugte dit.
Ja, men jeg vil bruge det her.
Det var min bedstemors.
Jeg har en hel rulle derhjemme.
Det er god kvalitet.
Ja, ja, ja.
Det er ikke problemet.
Undskyld mig.
Hvis det er, hvad du vil have, så accepterer vi.
Vi laver længere ærmer.
Men vi bruger vores tekstil.
Udmærket.
Vi må respektere reglerne for eksklusiv mode, ikke sandt?
Han siger, at de vil tage eksklusiv mode med til Tyskland.
At se eksklusiv, tysk mode vil være interessant.
Åh, nej, nej.
Han mener, at de vil tage parisisk mode med til Tyskland.
HANDELSORGANISATIONEN FOR HAUTE COUTURE
Stille, tak! Tal ikke i munden på hinanden.
EKSTRAORDINÆRT MØDE DELTAGERE
En ad gangen. Tak!
Forhold jer I ro. Tak!
Hvad?
Skal jeg tage til Berlin?
Lige nu er det bare et forslag.
Det er vanvid.
Og leverandørerne?
Og alle dem, der er afhængige af os?
Sandt.
Brodøser, knapmagere...
-Hvad er pointen? -Det er tydeligt.
De synes, at vi har for meget indflydelse på mode.
De vil have kvinder til at klæde sig som nonner.
Forhandlingerne går godt, lad os bevare roen.
Så...
vi må forblive stærke.
Og modstå.
Jeg beklager, men jeg er ikke med.
Jeg har ikke styrken til det, og jeg ønsker ikke at kysse tysk røv.
Er du sikker? Vi må holde sammen.
Hvad siger du?
Der er ingen mode i Frankrig på grund af krigen.
Fabrikkerne er fokuserede på krigen.
Hvor er tekstilerne. Uden tekstilerne er der ingen mode.
Det er derfor, jeg lukkede. Det er ikke tiden til at lave kjoler.
Fortæl.
Så, hvad synes du?
Vi er ikke sikre.
Tænk over det, Cristóbal.
Hvad kan du gøre?
Tingene er ikke bedre i Spanien.
VI burde lukke nu og åbne på et senere tidspunkt.
Hvis du lukker, er det forbi.
Desuden truer tyskerne med at konfiskere alt, hvis du lukker.
Hvad synes du, Virgilia?
Jeg ved ikke med dig, Cristóbal,
men vi har ingen anden mulighed end at forblive åben.
Vi kan ikke tage tilbage til Spanien.
Er du sikker?
Krigen derovre er slut.
For dem, der vandt, ja.
Det kom for to uger siden.
Jeg skal betale 100.000 pesetas
og er blevet suspenderet på grund af politisk ansvarlighed.
Hvis vi ikke betaler, skal min far betale.
Indtil videre er det en bøde,
men hvem ved, om det vil være nok, eller...
Det er jeg ked af at høre.
Hvad gør du?
Vi har appelleret gennem en advokat.
De sagde, at det vil blive en lang proces.
Så bolden er på din banehavldel.
I sidste ende besluttede vi os for ikke at lukke.
Endelig lod tyskerne os blive i Paris.
Men de blev mere og mere alvorlige.
De forbød import af tekstiler.
De begrænsede antallet af designs
vi måtte vise frem til en showcase.
Men hvad kunne vi gøre?
Det var enten det eller at lukke.
Så vi fortsatte, så godt vi kunne,
indtil besættelsen sluttede.
Næste spørgsmål.
Er det det?
Er det, hvad du har at sige om besættelsen?
Hvad mere vil du have mig til at sige?
Det var svære år.
Ja, det sagde du.
Men da krigen sluttede,
tjente Maison Balenciaga
mere end før.
Det var ikke så slemt for dig...
Tal tydeligt.
Hvad prøver du at spørge om?
Om jeg samarbejdede med dem?
Det sagde du selv.
Er du bange for, at nogen vil anklage dig?
Åh, gud!
Har du overlevet en krig?
Heldigvis var jeg meget ung.
Så du ved ikke, hvad du taler om.
Hvis ikke du har overlevet en krig, kan du ikke forstå det.
Prøv.
Der var en frygt for invasionsmagten.
Men vi var også bange for at tale sammen.
Vi var bange for at tale med vores naboer, mælkemanden,
tekstilleverandøren... alle!
Vi prøvede at overleve, så godt som vi kunne.
Jeg tror, vi er nødt til at udnytte den styrke, vi måtte have.
Hvad mener du?
Vi kunne hente tekstilet fra Spanien.
Hendaya, sidste stop.
Du har venner på Den Spanske Ambassade.
Du kan få et visum.
De vil ikke forhindre dig i at krydse grænsen.
Du kan besøge spanske tekstilleverandører og udvælge tekstilerne.
Spanske tekstiler kan ikke sammenlignes med Lyons.
Måske ikke under normale omstændigheder,
men de helt sikkert bedre end Lyons tekstiler
eller noget andet sted i Frankrig.
Desuden har de ingen problemer med at importere tekstiler.
Hvordan vil vi smugle tekstilerne til Frankrig?
Jeg har kontakter. Det skal du ikke bekymre dig om.
Okay, kom så.
DAGLIG SHOWCASE FORÅR - SOMMER
-Det her materiale kradser. -Kradser?
-Det kradser. -Nå, men uanset.
-Jeg er ikke overrasket, det er spansk. -Virkelig?
Har du det behageligt? Udmærket.
Det er en festival for dårlig smag.
Hvis du havde set det før krigen.
Rothschild,
Hertuginden af Windsor.
Nu er det kun pøblen.
Ognouveau richefra det sorte marked.
Florette, de kan høre dig.
Se.
Åh, gud.
Det tørklæde med den kjole.
Hej Renée, Florette.
Jeg kunne ikke komme til den officielle showcase,
men jeg ville ikke gå glip af dette.
Det er en ære.
Gør, hvad du vil, men jeg synes stadig, de er for store.
Når du har din egen Maison, kan du lave dem mindre.
Men indtil da vil hr. Balenciaga have dem sådan her.
Wladzio.
Jeg er bekymret for Cristóbals rejser.
Han bliver væk længere tid hver gang.
Jeg er bange for, han forsømmer Maison'en.
Du ser spøgelser.
Tænk på min situation.
Jeg satsede på ham og på Paris.
Jeg har intet at gøre med spanske huse.
Ja, men vores tal bliver bedre,
og det er hovedsagligt takket være de tekstiler, vi får derfra.
Hvis dette fortsætter, er jeg bange for, at Cristóbal måske vil designe fra Madrid
eller San Sebastián.
Hvad kan jeg gøre?
Hallo.
Se, hvordan de ser på hende.
De kan ikke udstå, hvordan franske kvinder klæder sig.
Jeg er bange for dem.
Føler du ikke, at vi er i en svær situation?
Hvad mener du?
At... det pludselig kunne være os.
Jeg ved ikke... ligesom jøderne.
Så de begynder at forfølge alle, der er uden for normen.
Homoseksuelle, antifascister...
Hvem ved.
Jeg har et falsk pas, for en sikkerheds skyld.
I tilfælde af at de har lyst til at deportere anti-francoister.
Hvordan går det med din dom?
Der er intet svar endnu.
Min advokat bad mig skrive et brev,
hvor jeg fortryder alt, jeg gjorde,
og erklærer, at jeg har skiftet mening.
For fanden da også.
Hvad gør du?
Nægte, selvfølgelig.
Jeg vil ikke følge Francos regler.
Nummer 25.
Nummer 26.
De udviste ikke samme begejstring som tidligere,
men det betyder ikke, at de ikke kunne lide det.
Ellers havde de ikke købt en licens.
Juan Martín, tak.
Han påpegede kun hattene.
-Er det en dårlig ting? -Præcis.
Han påpegede hattene for at undgå at tale om mine designs.
Hattene er en del af dine designs.
De var din idé, Cristóbal.
Ja, men jeg designede dem ikke.
De blev påpeget, fordi de skiller sig ud.
Du ved, hvordan amerikanere er.
LAD OS SE, OM DU KAN LIDE DET. WLADZIO.
Hvad?
Ikke noget.
Hvordan går det derovre?
Tyskerne bliver mere strikte.
De tager alting.
Nu hvor tingene er bedre her, hvorfor kommer du så ikke hjem?
Hvorfor skal du blive i Paris helt alene?
Du ville have det bedre her.
Mor, lad Cristóbal være.
Jeg er bare bekymret.
Mor, jeg kan ikke lade Nicolás og Virgilia i stikken.
Vi er nødt til at holde ved lidt længere.
Når krigen er forbi, vil alting blive som før.
Tja, det afhænger af, hvem der vinder, ikke?
Godmorgen, fru.
Godmorgen. Din invitation?
Vi kommer fra Komitéen for Generel Beklædning.
Vi vil gerne se direktøren.
Godmorgen.
Hvad sker der?
Hr., en udsending fra Komitéen for Generel Beklædning.
Det er en inspektion.
Bed hr. Bizkarrondo tage sig af de spanske tekstiler.
-Hurtigt. -Pas på.
Skjul dem, så de ikke kan se dem.
Vær forsigtig med tekstilerne.
-Okay. -Hurtigt.
Hurtigt.
-God rejse. -Tak, farvel.
Farvel, Cristóbal.
-Goddag, hr. -Godmorgen.
Kom med mig, tak.
-Er der et problem? -Kom med mig, tak.
-Hvor er Renée? -Der.
-Renée, bogen. -Ja.
Det er gjort.
Cristóbal er i Madrid. For fanden.
Dine papirer, tak.
Jeg har allerede vist dem til din assistent.
Dine papirer, tak.
Du må have gode forbindelser på Den Spanske Ambassade
for at kunne få dette visum.
-Hr.? -Hvorfor laver du de hatte?
Undskyld, jeg forstår ikke.
Hattene, hvorfor er de så dramatiske?
Det er der ingen grund til.
Det er en del af kollektionens koncept.
Det er en del af husets brand.
Jeg har brug for din regnskabsbog.
Selvfølgelig, værsgo.
Politiet i Paris har sendt dette til os.
En rapport om dig.
Du ejer en eksklusive mode Maison?
Ja.
Tog i eksil under Den Spanske Borgerkrig,
du ankom i 1937.
Du slog dig ned her.
Men du er spansk.
Ikke præcis i eksil.
Det er ikke sådan.
Ja.
Det går godt for dig.
Ikke?
Hvem er...
Wladyslaw Jaworowski d'Attainville?
Også kaldet Wladzio d'Attainville.
Han er din forretningspartner?
Det er han.
Han er mere end det, ikke?
Undskyld mig?
Det siges, at du er bøsse.
Er han mere end det, ja eller nej?
Hør,
jeg vil ikke tillade, at du stiller den slags spørgsmål.
Svar mig.
Nej.
Han er en ven.
Selvfølgelig.
Noget at deklarere?
Medtager du noget fra Spanien til Frankrig?
Nej.
Ingenting.
Er du sikker?
Ja.
Udmærket.
Gå ind i det rum og tag tøjet af.
Undskyld?
Gå ind i det rum med min assistent og tag tøjet af.
Tag dit tøj af.
De tog regnskabsbogen og gik.
Er det det?
Intet andet?
De var vist kun interesserede i
antallet af designs og meter af tekstil.
Hvor mange gange har de inspiceret os?
Jeg ville ikke være overrasket, hvis en konkurrent beskyldte os.
De hader, at vi har bedre tekstiler.
Fandt de de spanske tekstiler?
Jeg gemte dem.
Jeg ved ikke.
Jeg kan ikke lide det.
Vi savnede dig.
Vi vidste ikke, hvordan vi skulle svare på spørgsmålene.
Hvad skulle jeg gøre, Nicolás?
Vi havde showcasen i Madrid.
Vi var nødt til at tage os af amerikanerne,
repræsentanterne fra stormagasinerne, pressen!
Så du talte med pressen der?
Selv hvis jeg ikke taler med dem, skal jeg være der.
-Wladzio! -Undskyld, jeg kommer for sent.
Jeg glemte, at der ikke er taxier i Paris.
Du skræmte mig.
Jeg var begyndt at tro, at der var sket noget.
Jeg ved ikke, om vi skal lægge planer sammen.
Hvorfor?
Du har været underlig, siden du kom tilbage.
Hør. Vores Coco.
Folk siger, at hun ses med en tysk officer.
Virkelig?
Ja, meget yngre end hende.
Åbenbart tilbringer de hele dagen på hendes værelse på Ritz.
Okay.
Skal vi gå?
Ja.
Vent.
Godaften.
Jeg vil gerne købe Coco Chanel-portrættet.
-Er det til salg? -Ja, hr.
Det koster 2.000 franc.
Okay, perfekt.
Køber du det?
Virkelig, Cristóbal?
Jeg vil gerne sende det til Ritz Hotel.
Det er en gave til frk. Chanel.
Skal vi?
Hvad gik det ud på?
Coco er min ven. Jeg ville gøre noget sødt mod hende.
Sødt?
Efter jeg har fortalt dig, at hun ses med en tysk officer?
Hun hjalp mig altid i San Sebastián,
og da vi ankom til Paris, husker du nok?
Ja, men Cristóbal...
Jeg dømmer aldrig min vens politiske holdning
eller mine kunders.
Jeg forstår dig ikke.
Det er som om, du bor på en anden planet.
På et tidspunkt er du nødt til at holde op med at ignorere visse ting.
Vi kan ikke lukke øjnene for, hvad der sker.
Jeg tror, at du har tilbragt for meget tid sammen med Nicolás på det seneste.
GETARIA CRISTÓBALS HJEMBY
Chanel, med en tysk officer?
Jeg syntes ikke, det var underligt.
Folk benægter forholdet mellem franskmændene og tyskerne.
Men jeg forsikrer dig om, at det eksisterede.
Alt var meget mere forvirrende, end det måske ser ud nu.
Du mener, at du var ligeglad med,
om tyskerne eller de allierede vandt?
Nej!
Selvfølgelig var jeg glad for, at tyskerne tabte.
Vores forretning er anderledes.
Eksklusiv mode har altid været for eliten.
Det handlede ikke om modstand eller samarbejde.
Det handlede om overlevelse.
IHarper's Bazaar
påpegede de, hvor ekstravagante hattene var i Madrid.
Intet andet?
Bare hattene?
Jeg overvejer at lave mindre ekstravagante hatte.
Hvorfor?
Jeg ved ikke, jeg føler, at de overskygger designene...
Selvfølgelig, med så innovative designs...
Hvad? Hvad mener du?
Jeg ved ikke, om jeg kan se noget, der er værd
at blive overskygget, ikke for noget.
Parisiske designere har sat tempoet ned.
I laver alle de samme ting.
I bruger samme teknik og kalder det for stil,
når I bruger spanske eller græske temaer.
Det er ikke stil.
Det er et udklædningstema.
Tak for at forklare, hvad mode er.
Det var ikke gået op for mig før.
I det mindste ser jeg noget her.
Gudskelov.
-Ved du, hvor du skal lede efter din stil? -Det ved jeg ikke, forklar mig det.
I din teknik.
Det er sådan, man skaber en ny stil.
Din teknik.
Gotisk, for eksempel.
Det blev ikke opfundet, fordi nogen besluttede
at tilføje farve til glas.
Det blev opfundet, fordi nogen formåede
at nytænke formerne
og distribuere vægten,
så væggene kunne have store huller i dem.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal overføre det til mode,
men det ved jeg, du gør.
Hvad vil du have mig til at gøre?
For eksempel, taljen.
Hvorfor er den altid her
og ikke lavere eller højere?
Eller lad vær med at lave taljen.
Ligesom kraven på jakker,
hvorfor er de altid så tæt på nakken?
Jeg ved ikke, hvad jeg siger, for jeg laver dem ikke.
Men jeg kan se, når nogen tilbyder mig noget andet.
Og jeg ved, at det ikke er det bedste tidspunkt,
men denne krig vil ende.
Du skal genoverveje, hvor du vil være,
vil du lave kønne kapeller...
eller store katedraler?
Wladzio vidste, hvordan han skulle stimulere mig.
Han havde en fantastisk intuition.
Han var den eneste, der var ærlig overfor mig.
Savner du ham?
Ja, selvfølgelig.
Han var essentiel for mig, vi arbejdede sammen i 20 år.
Vi gennemlevede...
svære tider.
ADVARSEL ADGANG FORBUDT
"Kommitéen for Beklædning erklærer,
gældende fra dette øjeblik,
nedlukning af Maison Balenciaga på ubestemt tid."
Så kom de ind og smed os ud.
-Der var intet, vi kunne gøre. -Sagde de hvorfor?
-De måtte sige noget! -Desværre ikke.
Jeg er ikke sikker, jeg var bange.
Jeg finder ud af det.
Allesammen, gå hjem.
Gå hjem!
Hvad laver du?
Hvis de tog til Maison'en, kan de komme her når som helst.
Men hvorfor?
Vi ved ikke, hvorfor de lukkede os.
Det vil ikke hjælpe, hvis de ved, at vi sover sammen.
Tror du, det er derfor, de lukkede os?
Jeg ved det ikke, eller fordi...
de ved, at vi får tekstiler fra Spanien, eller Bizkarrondos dom.
Han tager for lang tid.
-Det er hattene. -Hvad?
"Meddelelse fra Kommitéen for Beklædning .
Efter ordrer fra besættelsesmagten
er Maison Balenciaga sanktioneret
for at opildne oprør gennem provokerende hatte.
Maison'en vil forblive lukket i tre måneder...
startende fra den 22. januar."
Hattene?
Alle andre huse gør det samme.
Dette vil ødelægge næste sæsons salg.
Der er helt bestem nogen, der vil have ram på os.
Hold kæft, Wladzio!
Årsagen er åbenlys!
Jeg skulle have stoppet dine små hatte.
Det var din idé!
Jeg gjorde bare det, du ville have mig til!
Wladzio har ret.
Selvkritik ville hjælpe, i stedet for at skyde skylden på andre.
Hvad?
Ja, Cristóbal.
Hvis du havde været oftere i Paris
og ikke haft så travlt med at rejse, kunne dette have været undgået.
Ved du, hvad der sker?
Du kan ikke tage tilbage til Spanien, og du er misundelig på mig.
Det er ikke min skyld.
Du burde have holdt dig fra politik.
Okay.
Det er bedre, hvis ingen i dit liv ved, om du er...
demokrat, francoist eller nazist.
Jeg aner ikke, hvad du er, Cristóbal.
Hvad?
Hvad er du, Cristóbal?
Jeg er upolitisk.
Jeg har enhver ret.
Jeg har ret til at være politisk!
Ikke i denne forretning!
Kan du ikke se, at alt er politik?
Selv en hat er politik!
JANUAR 1944 VICHY
DEN FRANSKE REGERINGS KONTORER UNDER BESÆTTELSEN
DEN SPANSKE AMBASSADE
Det ligner, at du får skyld for trenden
med at bære store hatte.
Ganske enkelt.
Tyskerne opfatter det som en trussel mod de stramninger, de pålægger.
Undskyld mig,
er hatte så vigtige?
Det er en advarsel.
Man starter med store hatte, og man ved ikke, hvad det kan føre til.
Men hvorfor straffe Maison'en for det?
Hr. Bizkarrondo.
Jeg har hørt, at du er blevet idømt en bøde på 100.000 pesetas
for tydelige antipatriotiske synspunkter før krigen.
Hvad har det at gøre med noget?
Alting.
Som du forstår, vil Spanien ikke blande sig for en systemkritiker.
Denne dom skyldes mine tidligere synspunkter.
Jeg har ikke beskæftiget mig med politik i lang tid.
Ja, men...
du har de samme holdninger, ikke?
Nej.
Nej, jeg skriver faktisk et brev
til de spanske myndigheder angående min holdningsændring,
og hvor kritisk jeg er over for de holdninger, jeg plejede at have.
Det er jeg glad for at høre.
Jeg antager, at alle har ret til at ændre sig.
Det er enden på mine principper.
Hvornår kom du?
Tidligt i eftermiddags.
Ambassadøren har talt med Industriministeren
og har genåbnet Maison'en.
Men vi kan ikke lave hatte i tre måneder.
Kun kjoler.
Det er jeg ked af.
På dine og hattenes vegne.
Er du virkelig ked af det?
Hvorfor smiler du så?
Sig undskyld til mig.
Undskyld.
Lidt mere oprigtigt, tak.
Sig undskyld til mig.
Undskyld.
Bare ærgerligt, dumme.
Paris, Paris krænket...
Paris, ødelagt, Paris, martyr...
men Paris... fri.
Befriet af sig selv.
Befriet af dets folk!
19. AUGUST 1944 BESÆTTELSENS AFSLUTNING
Hvad er der galt?
Hallo.
Tak, fordi du ville se mig.
Frk. Renée har sagt, at du insisterede på at se mig.
Ja, jeg...
Har du hørt nyhederne?
Gunther er vendt tilbage til Tyskland.
Jeg er kommet for at sige farvel.
Jeg tvivler på, at jeg kommer tilbage.
Det var rart, mens det varede.
Tror du, at vi er i sikkerhed?
Hvad vil der ske med os?
Med hvem?
Med os!
Du og jeg, der støtter Tyskland.
Jeg er bange for, at du tager fejl.
Maison Balenciaga har aldrig tilsluttet sig nogen politisk holdning.
Jeg forstår.
Jeg har en gave med til dig.
-Nej, nej. -Det er bare ost.
Det dufter fantastisk.
Jeg er sikker på, at det smager skønt.
Men jeg vil aldrig acceptere gaver,
selvom jeg er taknemmelig.
Min familie laver den.
Den er virkelig god.
Jeg vil gerne have, at du accepterer den.
Jeg beklager.
Men... jeg kan ikke acceptere den.
Vi er ikke en virksomhed,
der burde fejre Paris' befrielse.
Vi har ikke gjort noget, vi burde fortryde, Nicolás.
Vi har arbejdet hårdt.
Vi har hjulpet vores kunder i stilhed, ligesom vi altid har gjort.
Nogle stilheder er skyldige.
Så jeg er skyldig.
Firmaet eksisterer stadig.
Ingen har mistet deres job.
Det er det, der betyder noget, ikke?
Tak, Cristóbal.
Jeg ved, at du har været fristet til at forlade Maison'en og tage hjem.
Og jeg vil gerne tro, at...
du delvist blev for Virgilia og mig.
En skål for det.
Ved du hvad?
Så snart krigen sluttede,
var det øjeblikkeligt forbudt at bære militæruniformer
eller symboler på Det Tredje Rige.
Uniformerne blev til børnejakker.
Og flagene med swastikaet på blev til forklæder.
Det er godt.
Jeg er ikke uenig, men...
Jeg har altid tænkt på, hvordan tekstilerne,
der havde været brugt til de uniformer og flag,
stadig var her.
Symbolerne var væk, men...
tekstilerne, de blev lavet af...
forblev.
Til at beklæde børnene, for eksempel.
Forstår du, hvad jeg mener?
Jeg er ikke sikker.
Jeg sagde til dig, hvis du ikke har gennemlevet det, er det svært at forstå.
Skal vi gå en tur?
Klart.
Tekster af: Maj Dandanell