"Cristóbal är den enda riktiga couturieren bland oss.
Resten är helt enkelt bara modedesigners." Coco Chanel
Den här serien är inspirerad
av de 30 åren som Cristóbal Balenciaga tillbringade i Paris,
från då han började tills han blev kungen av haute couture.
VARNING TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Mr Balenciaga.
Jag är faktiskt intresserad av hur du började i Paris.
Men då, veckorna...
Efter visningen av den första kollektionen...
De var fulla av osäkerhet.
Jag tycker att recensionerna mestadels har varit positiva.
På en skala från ett till tio är det en sexa.
Men jag tycker den saknar personlighet.
Jag har lagt timmar på designen! Men det funkar inte!
Får jag presentera dig för Nicolás Bizkarrando.
Och hans fru, Virgila Mendizábal, huvudaktieägare i Huset.
Du och jag beslöt oss för att komma hit.
De kom av politiska skäl.
Det finns inte så mycket talang inom högt mode.
Men du har det, uppenbarligen.
Ms Chanel.
Tycker du att Balenciaga är värdig haute couturen i Paris?
Vad gör du?
Kom. Du måste se det här.
Jag vill prata om nazisternas ankomst till Paris.
Försiktigt med dina frågor, Prudence.
Det finns vissa saker jag helst inte vill prata om.
PARIS - JUNI 1940 OCKUPATIONEN BÖRJADE
Jag är inte dum, Renée.
Jag vet vad jag såg.
Han var framför Trocadéro för en timme sen.
Så upptagen som han är?
Varför skulle han vara där?
Det var han.
Han tog en bild av Eiffeltornet.
Tar han bilder som en turist nu?
Det går inte ihop.
Jag hade velat stanna. Det är inte varje dag man ser Hitler.
Men jag var också rädd för att stanna.
Äsch.
Gå, är du snäll.
Jag trodde den skulle se bättre ut.
Det här tyget är skräp. Det saknar volym.
Jag vet inte.
Vilken hatt hade vi till den här designen?
Det är nåt som saknas.
Hur kan den göras större? Försök med en större.
Större.
Jag har ingen.
Såvida du inte vill att jag använder krukan.
Gör det.
Kan du designa nåt liknande?
Herrn.
Det är en SS-officer i hallen med en kvinna.
Hon vill att vi ska göra en klänning till henne.
Jag sa att vi bara tar emot folk med inbjudningar, men...
Vad ska vi göra?
Officeren är ganska skrämmande.
Säg åt dem att komma in.
De är kunder, och vi har inte så många såna.
Överdelen är av svart tyll med broderade paljetter,
och kjolen är senapsfärgad syntetisk satin.
Det här är en historisk aftonklänning.
Jag älskar den.
Jag älskar den!
Jag vill ha en med längre ärmar och...
kan ni använda det här tyget?
Det går inte.
Ledsen, men modehus inom haute couture jobbar inte så.
Infanta-klänningen finns bara i det här tyget.
Den blir inte likadan om jag använder ditt.
Nej, men jag vill använda det här.
Det var min farmors.
Jag har en hel rulle hemma.
Det är av god kvalitet.
Ja, ja.
Det är inte problemet.
Ursäkta mig.
Om detta är vad du vill, accepterar vi det.
Vi gör ärmarna längre.
Men vi använder vårt tyg.
Då så.
Vi måste väl respektera reglerna för haute couture?
Han säger att de ska ta haute couture till Tyskland.
Det kommer att bli intressant att se tysk haute couture.
Åh, nej.
Han menar att de ska ta parisisk haute couture till Tyskland.
PARIS JULI 1940 HANDELSFÖRBUNDET FÖR HAUTE COUTURE
Tystnad, tack! Prata inte i mun på varandra.
SPECIALMÖTE DELTAGARE
En i taget. Snälla!
Håll er lugna, tack.
Va?
Måste jag åka till Berlin?
Just nu är det bara ett förslag.
Det är galenskap.
Och leverantörerna?
Och de som är beronde av oss?
Sant.
Broderarna, knappmakarna...
-Vad är poängen? -Det är uppenbart.
De tycker att vi har för stort inflytande på modet.
De vill att kvinnor klär sig som nunnor.
Förhandlingarna går bra, låt oss lugna oss.
Så...
vi måste vara starka.
Och vägra.
Jag är ledsen, men räkna inte med mig.
Jag har inte orken, och vill inte fjäska för tyskarna.
Är du säker? Vi måste hålla ihop.
Vad menar du?
Det finns inget mode i Frankrike på grund av kriget.
Fabrikerna fokuserar på kriget.
Var är tygerna? Utan tyger, inget mode.
Det var därför jag stängde. Det finns inte tid att göra klänningar.
Berätta!
Vad tycker ni?
Vi är inte säkra.
Tänk på saken, Cristóbal.
Vad kan ni göra?
Saker och ting är inte bättre i Spanien.
Vi kan stänga nu och öppna senare.
Om ni stänger är det över.
Dessutom hotar tyskarna med att konfiskera allt om ni stänger.
Vad tycker du, Virgila?
Jag vet inte vad du tycker,
men vi har inget annat val än att ha öppet.
VI kan inte återvända till Spanien.
Är du säker?
Kriget där är över.
För dem som vann, ja.
Det kom för två veckor sen.
Jag döms att betala 100 000 pesetas
och avstängs av skäl som har med politiskt ansvar att göra.
Om vi inte betalar tvingar de min far att betala.
För tillfället är det en bot,
men vem vet om det räcker och...
Jag är ledsen.
Vad ska du göra?
Vi har överklagat genom en betrodd advokat.
-De sa att det blir en lång process. -Så bollen ligger hos dig.
I slutänden beslöt vi oss för att inte stänga.
Till slut lät tyskarna oss stanna i Paris.
Men de blev mycket strängare.
De förbjöd tygimport.
De begränsade antalet designer
vi fick visa upp.
Men vad kunde vi göra?
Det var det eller att slå igen.
Så vi fortsatte så gott vi kunde,
tills ockupationen var över.
Nästa fråga.
Var det allt?
Är det allt du har att säga om ockupationen?
Vad mer vill du att jag ska säga?
Det var svåra år.
Ja, du sa det.
Men när kriget slutade
tjänade huset Balenciaga
mer än förut.
Det var inte så illa för dig...
Tala klarspråk.
Vad är det du försöker fråga?
Om jag samarbetade?
Du sa det själv.
Är du rädd för att nån ska anklaga dig?
Gode Gud!
Har du genomlevt ett krig?
Som tur var så var jag väldigt ung.
Så du vet inte vad du pratar om.
Om du inte har genomlevt ett krig kan du inte förstå.
Försök.
Det fanns en fruktan för inkräktarna.
Men vi var även rädda för att prata sinsemellan.
Vi var rädda för att prata med våra grannar, med mjölkbudet,
tygleverantören... alla!
Vi försökte överleva så gott vi kunde.
Jag tror att vi måste dra fördel av de styrkor vi har.
Vad menar du?
Vi kan ta med tyget från Spanien.
Hendaya, slutstation.
Du har vänner på spanska ambassaden.
Du kan få visum.
De hindrar dig inte från att korsa gränsen.
Du kan besöka spanska textilleverantörer och hämta tyger.
Spanska tyger kan inte jämföras med Lyons.
Kanske, under normala omständigheter,
men de är säkerligen bättre än Lyons tyger
eller nånstans i Frankrike.
Dessutom har de inga problem med att importera tyger.
Hur ska vi smuggla in tygerna i Frankrike?
Jag har kontakter. Oroa dig inte för det.
Okej, då går vi.
DAGLIG VISNING VÅR - SOMMAR
-Det här tyget kliar. -Kliar?
-Det kliar. -Ja, hursomhelst.
-Jag är inte förvånad, det är spanskt. -Verkligen?
Känns det bra? Då så.
Det är en festival för dålig smak.
Du skulle ha sett den före kriget.
Familjen Rothschild,
hertiginnan av Windsor.
Nu är det bara haggor.
Och nouveau riche från svarta marknaden.
Florette, de hör dig.
Titta.
Herregud.
Scarfen med den klänningen...
Hej, Renée, Florette.
Jag kunde inte komma på den officiella visningen,
men den här ville jag inte missa.
Det är en ära.
Gör som du vill, men jag tycker att de är för stora.
När du har ditt eget hus kan du göra dem mindre.
Men för tillfället vill herr Balenciaga ha dem så här.
Wladzio.
Jag är orolig över Cristóbals resor.
Han stannar längre för varje gång.
Jag oroar mig att han ska försumma huset.
Du ser spöken.
Tänk på min situation.
Jag satsar på honom och på Paris.
Jag har inget med spanska modehus att göra.
Men våra siffror förbättras,
och det är mestadels tack vare tygerna vi får därifrån.
Fortsätter det här är jag rädd att Cristóbal vill designa från Madrid
eller San Sebastián.
Vad kan jag göra?
Hej.
Se hur de tittar på henne.
De står inte ut med hur franska kvinnor klär sig.
Jag är rädd för dem.
Känns det inte som om vi går på lina?
Vad menar du?
Att... det kan bli vi, plötsligt.
Jag vet inte... som judarna.
Så de började förfölja alla som avvek från normerna.
Homosexuella, antifascister...
Vem vet.
Jag har ett falskt pass, utifall att.
Utifall att de känner att de vill deportera anti-Francoister.
Hur går det med din dom?
Jag har inte hört nåt än.
Min advokat bad mig skriva ett brev
där jag ångrar allt jag gjort
och förklarar att jag har ändrat mig.
För helvete.
Vad ska du göra?
Vägra, så klart.
Jag tänker inte spela efter Francos regler.
Nummer 25.
Nummer 26.
De visade inte samma entusisam som förut,
men det betyder inte att de inte gillade det.
Annars skulle de inte ha köpt licensen.
Juan Martín, snälla.
Han pekade bara ut hattarna.
-Är det något dåligt? -Precis.
Han pekar på hattarna för att undvika att prata om min design.
Hattarna är en del av dina design.
De var din idé, Cristóbal.
Ja, men jag designade dem inte.
De poängterades för att de stack ut.
Du vet hur amerikaner är.
FÅ SE OM DU GILLAR DET. WLADZIO.
Vad?
Inget.
Hur är det där borta?
Tyskarna börjar bli strängare.
De tar allt.
Nu när det är bättre här, varför kommer du inte tillbaka?
Varför stannar du kvar ensam i Paris?
Du hade haft det bättre här.
Mamma, lämna Cristóbal i fred.
Jag är bara orolig.
Vi kan inte överge Nicolás och VirgilIa, mamma.
Vi måste hålla ut lite till.
När kriget är över återgår vi till det normala.
Det beror väl på vem som vinner?
God morgon, frun.
God morgon. Din inbjudan?
Vi kommer från Klänningmakarkommittén.
Vi vill träffa chefen.
God morgon.
Vad är det som pågår?
Herrn, en tjänsteman från Klänningmakarkommittén.
Det är en inspektion.
Säg åt herr Bizkarrondo att ta hand om de spanska tygerna.
-Skynda dig. -Var försiktig.
Göm dem, så de inte ser dem.
Var försiktig med tyget.
-Okej. -Skynda dig.
Skynda dig.
-Trevlig resa. -Tack, hej då.
Hej då, Cristóbal.
-God dag, herrn. -God morgon.
Följ med mig, tack.
-Är det nåt problem? -Följ med mig, tack.
-Var är Renée? -Där.
-Renée, boken. -Ja.
Det är klart.
Cristóbal är i Madrid. För helvete.
Dina papper, tack.
Jag har redan visat dem för din assistent.
Dina papper, tack.
Du måste ha bra kontakter på spanska ambassaden
för att få det här visumet.
-Sir? -Varför gör du de här hattarna?
Förlåt, jag förstår inte.
Hattarna, varför är de så dramatiska?
Det finns inget skäl till det.
Det är en del av det generella konceptet för den här kollektionen.
Det är en del av husets varumärke.
Jag vill se ditt register.
Självklart, varsågod.
Paris polismyndighet har skickat den här till oss.
En rapport om dig.
Äger du ett haute couture-modehus?
Ja.
Du gick i exil i spanska inbördeskriget
och kom hit 1937.
Du bosatte dig här.
Men du är spanjor.
Jag gick inte direkt i exil.
Det var inte så.
Jo.
Det går bra för dig.
Eller hur?
Vem är...
Wladyslaw Jaworowski d'Attainville?
Även kallad Wladzio d'Attainville.
Är han din affärspartner?
Ja.
Han är mer än så, va?
Ursäkta?
Det står här att du är en känd queer.
Han är mer än så, ja eller nej?
Hör på,
jag låter dig inte ställa en sån fråga.
Svara mig.
Nej.
Han är en vän.
Självklart.
Nåt att deklarera?
Tar du med dig nåt till Frankrike från Spanien?
Nej.
Inget.
Är det säkert?
Ja.
Då så.
Gå nu in i det rummet och klä av dig.
Ursäkta?
Gå in i det rummet med min assistent och klä av dig.
Ta av dig kläderna.
De tog registret och försvann.
Var det allt?
Inget mer?
De verkade bara vara intresserade
av antalet designer och antal meter tyg.
Hur många gånger har de inspekterat oss?
Jag skulle inte bli förvånad om en konkurrent anklagat oss.
De avskyr att vi har bättre tyg.
Hittade de de spanska tygerna?
Vi gömde dem, utifall att.
Jag vet inte.
Jag gillar det inte.
Vi saknade dig.
Vi visste inte hur vi skulle besvara vissa frågor.
Vad vill du att jag ska göra, Nicolás?
Vi hade visningen i Madrid.
Vi fick ta hand om amerikanerna,
varuhusrepresentanterna, pressen!
Talade du med pressen där?
Även om jag inte talar med dem måste jag vara där.
-Wladzio! -Förlåt att jag är sen.
Jag glömde att det inte finns några taxibilar i Paris.
Du skrämde mig.
Jag började tro att nåt hade hänt.
Jag vet inte om vi ska göra planer ihop.
Varför det?
Du har varit konstig sen du kom tillbaka.
Titta. Vår Coco.
Folk säger att hon träffar en tysk officer.
Är det sant?
Ja, han är mycket yngre än hon.
De tillbringar visst hela dagen på hennes rum på Ritz.
Jaha.
Ska vi gå?
Ja.
Vänta.
God kväll.
Jag vill köpa porträttet av Coco Chanel.
-Är det till salu? -Ja, herrn.
Det kostar 2 000 franc.
Okej, perfekt.
Ska du köpa det?
Verkligen, Cristóbal?
Jag vill skicka det till Hotel Ritz.
Det är en present till fröken Chanel.
Ska vi gå?
Vad handlade det där om?
Coco är min vän. Jag ville göra nåt snällt.
Snällt?
Efter att jag sa till dig att hon träffar en tysk officer?
Hon hjälpte mig alltid i San Sebastián
och när vi kom till Paris också, minns du?
Ja, men Cristóbal...
jag har aldrig dömt min väns politiska åsikter
eller mina kunders.
Jag förstår mig inte på dig.
Det är som om du bor på en annan planet.
Du måste så småningom sluta ignorera vissa saker.
Vi kan inte vända ett blint öga mot det som händer.
Jag tror att du har umgåtts för mycket med Nicólas på sistone.
GUETARIA CRISTÓBALS HEMSTAD
Chanel, med en tysk officer?
Jag tyckte inte att det var konstigt.
Folk förnekar relationen mellan fransmännen och tyskarna.
Men jag försäkrar dig att den fanns.
Allt var mycket mer förvirrande än hur det kanske ser ut nu.
Du menar att du inte brydde dig
om tyskarna eller de allierade vann?
Nej!
Självklart var jag glad över att tyskarna förlorade.
Våra affärer är annorlunda.
Haute couture har alltid tjänat eliten.
Det handlade inte om motstånd eller samarbete.
Det handlade om överlevnad.
I Harper's Bazaar
poängterade de hur extravaganta hattarna var i Madrid.
Inget mer?
Bara hattarna?
Jag funderar på att göra mindre extravaganta hattar.
Varför det?
Det känns som om de överskuggar designen...
Självklart, med så innovativ design...
Vad menar du?
Jag vet inte om jag ser nåt värdigt
med att bli överskuggad, inget illa menat.
Parisiska designers har saktat ned.
Ni gör alla samma saker.
Ni använder samma teknik och kallar det stil
när ni använder spanska eller grekiska teman.
Det är inte stil.
Det är ett maskeradtema.
Tack för att du förklarar vad mode är.
Jag hade inte förstått det förut.
Jag ser åtminstone nåt här.
Tack och lov.
-Vet du var du måste leta efter din stil? -Jag vet inte, förklara för mig.
I din teknik.
Det är så man skapar en ny stil.
Din teknik.
Gotiken, till exempel.
Den uppfanns inte för att nån beslöt
att man kunde lägga till färg till slipat glas.
Det uppfanns för att nån lyckades
återskapa formerna
och distribuera vikten
så att det kunde vara stora hål i väggarna.
Jag vet inte hur man applicerar det på mode,
men det vet du.
Vad vill du att jag ska göra?
Midjan, till exempel.
Varför sitter den alltid här
och inte lägre ner eller högre upp?
Eller ingen midja.
Som halslinningen på jackor,
varför alltid så nära nacken?
Jag vet inte vad jag pratar om för jag gör inte sånt här.
Men jag märker när nån erbjuder mig nåt annorlunda.
Jag vet att det här inte är det bästa tillfället,
men kriget kommer att ta slut.
Du måste fundera på var du vill vara,
skapa söta kapell...
eller storslagna katedraler?
Wladzio visste hur han skulle stimulera mig.
Han hade en enorm intuition.
Han var den enda som var ärlig mot mig.
Saknar du honom?
Ja, så klart.
Han var viktigt för mig, vi jobbade ihop i 20 år.
Vi genomlevde...
svåra tider.
VARNING TILLTRÄDE FÖRBJUDET
"Klädskaparkommittén deklarerar
med omedelbar verkan,
att Huset Balenciaga stänger tills vidare."
De kom in och sparkade ut oss.
-Det fanns inget vi kunde göra. -Sa de varför?
-De måste ha sagt nåt! -Dessvärre inte.
Jag är inte säker, jag var rädd.
Jag tar reda på det.
Gå hem med er, allihop.
Gå hem!
Vad gör du?
Om de kom till modehuset kan de komma hit när som helst.
Men varför?
Vi vet inte varför de stängde ned oss.
Det hjälper inte om de vet att vi ligger med varandra.
Tror du att det är därför de stängde ned oss?
Jag vet inte, eller för att...
de vet att vi tar tyg från Spanien eller om det är Bizkarrondos dom.
Han tar för lång tid på sig.
-Det är hattarna. -Vad?
"Klädskaparkommitténs meddelande.
På order av ockupationsstyrkorna
är modehuset Balenciaga sanktionerat
för att ha hetsat till uppror genom provokativa hattar.
Modehuset förblir stängt i tre månader...
från och med 22 januari.
Hattarna?
Alla andra hus gör samma sak.
Det här krossar nästa säsongs försäljning.
Nån har siktat in sig på oss.
Tyst, Wladzio!
Skälet är uppenbart!
Jag skulle ha stoppat dina små hattar.
Det var din idé!
Jag gjorde bara som du ville!
Wladzio har rätt.
Självkritik skulle hjälpa dig, istället för att klandra andra.
Va?
Ja, Cristóbal.
Om du hade varit i Paris oftare
och inte rest så mycket hade detta kunnat undvikas.
Vet du vad som händer?
Du kan inte återvända till Spanien, och är avundsjuk på mig.
Det är inte mitt fel.
Du borde ha hållit dig utanför politiken.
Ja.
Är det bättre om ingen i ditt liv vet om att du är...
demokrat, francoist eller nazist?
Jag har ingen aning om vad du är, Cristóbal.
Va?
Vad är du, Cristóbal?
Jag är apolitisk.
Det har jag all rätt att vara.
Jag har rätt att vara politisk!
Inte i den här branschen!
Förstår du inte att allt är politik?
Till och med hattar är politik!
JANUARI 1944 VICHY
FRANSKA REGERINGENS KONTOR UNDER OCKUPATIONEN
SPANSKA AMBASSADEN
Det verkar som om du anklagas för trenden
att bära stora hattar.
Rätt och slätt.
Tyskarna anser det vara ett hot mot den stränghet de dikterar.
Ursäkta mig,
är hattar så viktiga?
Det är en varning.
Du börjar med stora hattar, men vet inte vart det leder.
Varför bestraffa modehuset för det?
Herr Bizkarrondo.
Jag har hört att du dömts att betala 100 000 pesetas
för dina tydligt antipatriotiska åsikter före kriget.
Vad har det med det här att göra?
Allt.
Som du förstår kommer Spanien inte att medla för en oliktänkare.
Den här domen bygger på mina tidigare åsikter.
Jag har inte varit inom politiken på länge.
Nej, men...
du har kvar samma åsikter, va?
Nej.
Nej, jag skriver faktiskt ett brev
till de spanska myndigheterna om mina förändringar
och hur kritisk jag är mot synsätten jag brukade försvara.
Det är glädjande att höra.
Jag antar att alla har rätt att ändra sig.
Det var slutet på mina principer.
När kom du hit?
Tidigt på eftermiddagen.
Ambassadören har pratat med industriministern
och återöppnat modehuset.
Men vi får inte göra hattar på tre månader.
Bara klänningar.
Jag är ledsen.
För dig och hattarna.
Är du verkligen ledsen?
Varför ler du då?
Be mig om ursäkt.
Jag ber om ursäkt.
Lite mer uppriktigt, tack.
Be mig om ursäkt.
Jag ber om ursäkt.
Vad synd, dummer.
Paris, Paris kränkt...
Paris, knäckt, Paris, martyr...
men Paris... fritt.
Befriat av sig självt.
Befriat av sitt folk!
19 AUGUSTI 1944 OCKUPATIONEN ÄR ÖVER
Vad är det?
Hej.
Tack för att du ville träffa mig.
Fröken Renée sa att du insisterade.
Ja, jag...
Har du hört nyheterna?
Gunther har återvänt till Tyskland.
Jag har kommit för att ta farväl.
Jag tror inte att jag återvänder.
Det var trevligt så länge det varade.
Tror du att vi är i säkerhet?
Vad kommer att hända med oss?
Med vem?
Med oss!
Du och jag, som stöttar tyskarna.
Jag är rädd att du har misstagit dig.
Modehuset Balenciaga har aldrig varit politiskt.
Jag förstår.
Jag har med mig en present till dig.
-Nej. -Det är bara ost.
Den luktar gott.
Den smakar säkert jättegott.
Men jag tar aldrig emot gåvor,
även om jag är tacksam.
Min familj tillverkar den.
Den är väldigt god.
Jag vill att du accepterar den.
Jag är ledsen.
Men... jag kan inte acceptera den.
Vi är inte ett företag
som borde fira befrielsen av Paris.
Vi har inte gjort nåt vi borde ångra, Nicolás.
Vi har jobbat hårt.
Och hjälpt våra kunder i tysthet, som vi alltid har gjort.
Vissa tystnader är skyldiga.
Så jag är skyldig.
Företaget finns kvar.
Ingen har förlorat sitt jobb.
Det är det som spelar roll, va?
Tack, Cristóbal.
Jag vet att du har varit lockad att lämna modehuset och åka hem.
Och jag vill tro att...
Du har stannat delvis för VirgilIas och min skull.
En skål för det.
Vet du?
Så fort kriget tog slut
blev det omedelbart förbjudet att bära uniform
eller symboler för Tredje riket.
Uniformerna blev barnrockar.
Och flaggorna med hakkorset blev förkläden.
Det är bra.
Jag säger inte emot, men...
Jag tänkte alltid på hur tyget
som hade använts till uniformerna och flaggorna
fortfarande fanns kvar.
Symbolerna var borta, men...
tyget som de hade tillverkats av...
kvarstod.
I form av barnkläder, till exempel
Förstår du vad jag menar?
Jag är inte säker.
Jag sa ju det, om du inte har genomlevt det är det svårt att förstå.
Ska vi ta en promenad?
Visst.
Undertexter: Mattias Backström