"Når du så hans kjoler, virkede de uberørte.
De svævede, de bevægede sig, de skabte mystik". Hubert de Givenchy
TIDLIGERE
Hr. Dior.
Balenciaga har endelig fået en rival.
Der er kun én ting, Dior gør bedre.
Kommunikation.
Cristóbal nægter, hver gang nogen foreslår et interview.
Marketing og high fashion matcher ikke, vores ting er eksklusivitet.
For virksomhedens skyld.
Nogle gange føler jeg, at du kun tænker på at tjene penge.
Efter mors død er mit arbejde blevet bedre.
Jeg havde ikke set noget så interessant i lang tid.
Mange vil ikke forstå dine designs.
Men om to sæsoner vil alle kopiere dig.
Leverandørerne er meget magtfulde.
De kommer og viser, hvad de vil, det er ikke fair.
Der er en ny dreng fra dit land i mit værksted.
Hans navn er Ramón.
Wladzio er på hospitalet.
Han fik et slagtilfælde.
CATHERINETTES' FEST PARIS 1949
Må jeg se din jakke, tak?
Din jakke.
Må jeg se den, tak?
At opnå det perfekte ærme er en af de sværeste ting.
Det er et spørgsmål om balance mellem at tilpasse ærmet ordentligt
og lade armen bevæge sig frit.
Dette ærme er skævt.
Hvad laver du?
Slap af, jeg ordner dem.
Sikke et rod.
Men det er ikke dit design.
Er han altid sådan?
Han syer kjoler om midt under middagen.
Det er vores Cristóbal.
Du har bare at få det til at se godt ud.
Kan du se? Folden bag ærmet...
giver det fylde og lader det falde lige.
Små skridt og, for det meste, hurtigt.
Følg efter kjolen.
Igen,
Og færdig.
Gør præcis sådan her.
Hold strygejernet tæt ved.
Form kraven konstant.
Sørg for, at alle gør præcis sådan.
Den primære tråd og overstikningerne i en ret vinkel,
ellers mister stoffet sin form.
Hr. Balanciaga er meget striks med dette.
Hr. Balenciaga er omhyggelig med at tilpasse ærmerne.
Hr. Balenciaga vil have, at alle tråde er to centimeter lange.
Hr. Balenciaga er meget krævende omkring dette.
Hr. Balenciaga er meget krævende med dette.
Hr. Balenciaga vil have os til at arbejde i stilhed.
Jeg forstår det ikke.
Jeg betaler en formue, og han kommer ikke?
Jeg beklager, men Monsieur Balenciaga kommer aldrig.
Der er ingen undtagelser.
Det kan virke dyrt, men du køber ikke kun to kjoler.
Det, du betaler for, er en licens
til at reproducere de to modeller, du bedst kan lide.
Tak.
PARIS 1953 ORLY LUFTHAVN
Måske længere ærmer.
Hvis jeg laver dem længere, mister kjolen balance.
Du er opblomstret så meget, Cristóbal.
Hvem ville have troet det? Hvad?
Har du bemærket, at du bevæger dig fremad, efterhånden som folk forlader din side?
Wladzio, hold op.
Helt ærligt! Lad ikke som om, du ikke har bemærket det.
Da din mor døde, var det dig, der sagde, at dit arbejde var blevet bedre.
Og nu, hvor jeg er væk, er det endnu bedre.
Hvad er det, du siger? Når jeg laver noget,
tænker jeg på, hvad I to ville have tænkt.
Ja, men du ved det ikke.
Prøv mig.
Spørg mig, hvad jeg synes om dine seneste linjer,
den semi-figursyet kjole...
Udmærket.
Hvad synes du om min seneste kollektion?
1953 NEW YORK STORMAGASINERNES HOVEDKVARTER
Hr. Balenciaga.
-Hvilken fornøjelse. -Fornøjelsen er på min side.
Lad mig præsentere dig.
Benjamin Grindley, senior direktør.
Det er en ære, at du er kommet for at besøge os.
Kongen af parisisk Haute Couture på vores kontorer!
Hvad mere kan jeg bede om?
-Så, jeg vil... Lad os bare gøre klar... -Lad os gå ind i mødelokalet.
...lille modeshow til dig, som du vil elske.
Du vil elske...
Må jeg røre ved det?
-Må jeg røre? -Margaret, vær nu sød.
Det er ikke dårligt...
men det er heller ikke særlig godt.
hvordan kan vi forbedre det?
Hvis jeg var blevet givet dette stof...
ville jeg have lavet en anden kjole.
Hvis Maison Balenciaga får dig til at købe kjolen,
er det, så du ved, hvilket materiale du skal bruge på kopien.
Sandt.
Vi skal være konkurrencedygtige.
Og de europæiske stoffer
er meget dyre på grund af de høje importafgifter, de skal betale.
Balenciaga var aldrig billig.
Balenciaga har aldrig været billigt.
Hør...
Problemet er forfalskninger.
Markedet for forfalskninger spreder sig som en steppebrand.
Forfalskninger sælges til meget konkurrencedygtige priser. Og vi...
kan ikke konkurrere med dem, hvis du sætter priserne op.
Pris.
Hallo.
Du er Cristóbal Balenciaga, ikke?
Jo.
Den sidste person, jeg regnede med at støde på.
Hvad laver du helt alene i hjørnet?
Min oversætter drak for meget champagne.
Hun efterlod mig, og jeg kan ikke forstå noget.
Jeg er Hubert de Givenchy. Jeg arbejder også med mode.
Ja, Givenchy.
Jeg læser ikke meget om mode, men jeg kender til dit arbejde.
Vær sød at sidde ned.
Mellem os sagt, alle taler om Dior, men du er den sande mester.
Og hvad laver du her?
Jeg overvejer at lancere en prêt-à-porter-linje.
Jeg er kommet for at se en fabrik og hvilke maskiner de bruger.
Masseproduktion.
-Så du forlader Haute Couture? -Jeg overvejer at kombinere de to.
I stedet for at blive kopiere, vil jeg kopiere mig selv.
Forfalskningerne.
Jeg har faktisk sat mig ned her,
fordi jeg ikke kan holde ud at se
en kvinde med en kopi af mine designs, lavet forfærdeligt.
Hvor?
Kvinden i kjolen med polkaprikker.
Hvor har hun fået den fra?
Hun siger, at hun har købt den i Greenwich Village.
Det er en skam, jeg rejser i morgen.
Jeg var 17, og jeg fortalte manageren ved Maison Balenciaga,
at jeg var en stor fan og gerne ville være en del af holdet.
Nu er jeg glad for, at hun sparkede mig ud.
Jeg ville have hadet mit job.
Jeg beklager.
-Jeg håber ikke, at vi var for hårde. -Nej.
Direktøren var lidt hård,
men en meget venlig mand bød mig velkommen.
Jeg mener, at hans navn var russisk.
-Wladzio. -Det var det.
Undskyld mig, men vi lukker nu.
Ja, vi skal af sted.
De smider os ud.
Det var en fornøjelse at møde dig, Cristóbal.
Hallo?
Jeg bad dig ringe, når du kom. Jeg ville have hentet dig.
Det er der ingen grund til. Jeg ringede efter en taxi.
Så, hvordan gik det?
Det gik godt.
Du virker glad?
Hubert de Givenchy. Skal jeg hente ham?
Nej, jeg kommer.
Men, vil du efterlade det sådan her?
Du gør det færdig.
Tag en pause.
Nej. Nej. Nej.
Hubert.
Hvilken overraskelse!
-Undskyld, jeg sådan dukker op. -Det er helt i orden.
Det er intet problem.
-Jeg har noget med til dig. -Har du?
Kom til mit kontor.
-Din maison er fantastisk. -Tak.
Jeg gik rundt i Greenwich Village og så den i et vindue.
Det står ikke på mærkatet, men der var et skilt ved siden af den.
Der stod: "Et Balenciaga design."
Utroligt.
Og fra den seneste kollektion.
Vend dig rundt, tak.
Se, ryggen er helt anderledes.
Fordi skitsen kun viser forsiden.
Seventh Avenue var fyldt med falske Dior-butikker
med forfærdelig kvalitet.
-Du kan gå, tak. -Tak.
Når man publicerer skitserne, giver det brændstof til disse kopier.
Vi må stoppe modemagasinerne.
Okay, men hvad skal vi gøre?
Forbyd dem at vise mere end to eller tre designs pr. sæson.
Jeg ved ikke. Jeg forstår dine bekymringer,
men glem ikke, at vi overlever ved hjælp af pressen.
Det er en stor beslutning, som vi ikke bare kan tage.
Der er det.
Hvad gør vi så?
Fordi vi har forskellige holdninger.
Spørg dine venner i pressen.
Men gør det diplomatisk.
Udmærket.
Tak.
Du kommer for sent, Cristóbal.
Jeg tilgiver dig.
Hej.
-Vi har champagne til dig. -Jeg ville se dig.
Hvad er det for noget med begrænsning på de designs, vi må vise?
-Du opmuntrer til piratkopier, det ved du. -Cristóbal.
Mange af dine kunder er fra USA, og de kan ikke se showene.
Vi er nødt til at vise dem, så de bliver ved med at købe dine kjoler!
De holder op med at købe min kjoler, hvis de ser, at alle kan have en.
Hvorfor komme til Paris,
hvis butikken ved siden af har en kopi, når de kommer hjem.
-Alt sammen på grund af billederne på... -Cristóbal, så er det nok.
At lave kopier er ikke noget nyt.
Du kopierede selv Vionnet i San Sebastián.
Kopering er ære. Du er overalt...
-Coco... -Nok!
Coco vil have dig til at holde op med at tale om dig selv.
Jeg vil gerne tale om mig.
Hvor underligt.
Jeg ville fortælle dig, at jeg har besluttet at vende tilbage til mode.
Skønt! Jeg vidste, at du ville vende tilbage en dag.
Tillykke, Coco.
Det gør mig så glad.
Tak, mine venner.
Det er vigtigt at vide, at I støtter mig.
-Det bliver ikke let. -Du kan regne med mig.
Til hvad end, du har brug for.
Tak, Cristóbal, du er en god ven.
Ved du, at Cristóbal gav mig
en af de bedste gaver, jeg nogensinde har fået?
Virkelig?
Et portræt af mig lavet af Cassandre.
Det vil jeg aldrig glemme, Cristóbal.
Jeg lignede en abe i udklædningstøj.
-Du er forfærdelig. -Men smuk.
Jeg elsker det, det er i min suite. Jeg viser dig det senere.
Der er ingen honning i min.
Giv den til mig.
De er identiske.
Jeg overvejer at sælge nogle af mine andele.
-Hvorfor? -Så vi har flere stemmer i forretningen.
Det ville være symbolsk. Vi vil stadig have majoriteten.
Hvorfor vil du have flere stemmer?
Er du og Cristóbal ikke nok?
Jeg havde ikke lagt mærke til det, men jeg savner Wladzio.
Han havde på en måde altid den afgørende stemme.
At håndtere Cristóbal alene er ikke let.
Har du spurgt Cristóbal, hvordan han har det?
Venner spørger om sådan noget.
Wladzios død er stadig hårdt, det er jeg sikker på.
Virgilia, det er pinligt.
Læg skammen til side og spørg.
Det er let at sige.
Se på mig.
Nicolás, hvad vil du gøre?
Spørg ham.
Hej.
Hr. Balenciaga, godmorgen.
Det er en ære at byde dig velkommen her i Maison Givenchy.
Undskyld, at receptionisten ikke genkendte dig.
Kom endelig med.
Er hr. Givenchy her ikke?
Beklager, men han kommer ikke tilbage i dag. Kan jeg hjælpe?
Nej, jeg var i området og ville hilse på ham.
Hubert fortalte mig om jeres møde i New York.
Jeg har aldrig set ham så begejstret.
Det er fantastisk.
Og hvem er du?
Mit navn er Philippe Venet.
Jeg er hans personlige assistent.
Vil du lægge en besked?
Nej, jeg ville bare hilse på.
Bare rolig. Jeg fortæller ham, at du kiggede forbi.
-Tak, farvel. -Farvel.
Gå fremad, tak.
Ryggen skal være mere tætsiddende.
Forstår du, Salvador?
Fernando, vær sød at gøre det tydeligt på skitsen.
Lad os se på den næste.
Suzanne, Colette.
Edith Head ringede. Hun er i Paris.
Med Hepburn. Hun vil se dig.
-Katherine Hepburn? -Nej, den nye.
Men David er forlovet.
Så Linus, hans ældre bror,
prøver at forføre hende til at trække sig væk fra sin bror, David,
og redde hans forlovelse med Elizabeth.
Endnu en romantisk komedie.
Men hun prøver at slå sig selv ihjel. Er det komedie?
Sabrina må vende tilbage til Paris og repræsentere dets glamour.
Det vil være for kliché at klæde hende i Dior.
Vi mener, at du vil være perfekt.
Jeg er smigret, jeg mener det.
Og du ved, jeg elsker biografen, Edith.
Men jeg tror ikke, at det er muligt.
Vi har travlt med den nye kollektion.
Du skal bare vise os de kjoler, vi kan vælge imellem...
Nej, jeg kender mig selv, jeg vil ikke kunne distancere mig fra det.
Er der nogen måde at overbevise dig på?
Jeg kan anbefale en designer, jeg synes,
vil passe dig perfekt.
Den stil du søger.
Ja?
Vi spiser middag på Ramponneau.
-Udmærket. -Vil du med?
Vi har ikke været ude sammen i et stykke tid.
Jeg tror ikke, at jeg kan, men tak, Nicolás.
Hvordan har du det, Cristóbal?
Mig?
Jeg har det fint.
Hvad er det for et spørgsmål?
Undskyld, måske blander jeg mig for meget.
Nej, undskyld. Jeg har det fint.
Så...
vil jeg lade dig komme videre.
-Farvel. -Farvel.
De har altid været venlige overfor mig.
Det er ikke det. Jeg keder mig bare sammen med dem.
Vi taler ikke om meget,
og det ender altid med at blive et arbejdsmøde.
Men du elsker at tale om dit arbejde.
Nej, jeg kan lide at tale om mode.
Men Nicolás taler kun forretning, og det keder mig.
Godaften.
Er det Givenchy?
-Cristóbal, sikke en overraskelse. -Hubert! Det er det.
Vi er kommet for at fejre.
Jeg skal lave kostumer til Audrey Hepburn i Billy Wilders seneste film.
-Tak for at sende hende min vej. -Det var så lidt.
Hun er fantastisk, er hun ikke?
Så sød.
Vi har det rigtig godt sammen,
men jeg troede, hun var Kathrine Hepburn.
Jeg havde det samme problem, ikke?
-Dette er min ven, Philippe Venet. -Ja.
Vi traf hinanden, da hr. Balenciaga kom hen til butikken.
Og dette er Ramón, også en ven.
-Rart at møde dig. -En fornøjelse.
Jeg mener det.
Jeg kunne besøge dine butikker i Madrid eller Barcelona undercover
og lære alle dine teknikker at kende.
Kan du høre dig selv?
Du er Haute Couture, Hubert. Du klæder Audrey Hepburn på.
-Hvorfor blive ved med at øve sig? -Hvorfor ikke?
Nej, det er for sent for det.
Du skal omgive dig med gode folk.
Jeg kan sende nogle syersker over for at træne dine.
Og så, stol på din gode smag.
Hvilket du har.
Og bed en bøn.
-En bøn? -Selvfølgelig.
Hver eftermiddag går jeg til gudstjeneste
i Saint Pierre de Chaillot kirken.
Du burde tage med en dag.
Det vil ikke skade.
Jeg er protestant, Cristóbal.
De er flotte, ikke?
Flotte?
Hvilken slags kommentar er det?
En kommentar fra en, der sætter pris på skønhed.
Tror du, at Givenchy og Venet...
du ved...
Det ved jeg ikke, og jeg er ligeglad.
Jeg kan ikke lide, når du taler sådan.
-Hvad sagde jeg? -Nu siger du ikke mere!
Lad os tage en taxi.
Nummer 39.
Mit sidste show.
Du ved, at jeg vil savne dig.
Selvfølgelig.
Nummer 40.
Ramón.
Hvad er der galt?
I baggrunden, manden med briller.
I nålestribet habit.
Han skriver noget ned på sit ærme. Kan du se det?
Ja, jeg ser det.
Stop ham, når han går,
og tving ham til at vise dig sin skjorte.
Forstået?
Undskyld mig, undskyld mig!
-Hej. -Hallo.
-Kan du lide showet? -Ja, rigtig meget.
-Udsøgt. Smukt. -Tak.
Vil du være venlig at følge med mig?
-Jeg forstår ikke. -Det tager kun et øjeblik.
Bare et sekund.
-Okay, klart. Denne vej? -Ja, tak.
Virkelig smuk kollektion.
Vil du være venlig at tage din jakke af?
-Skal jeg tage min jakke af? -Din jakke, tak.
Som jeg sagde, har jeg travlt. Jeg må se at komme afsted.
Hvilket medie er du fra?
Fra det samme medie som altid.
-Jeg er kommet her i årevis. -Må jeg se din skjorte?
Hør her, jeg ved ikke, hvad dit problem er...
Må jeg se din skjorte?
Nej, jeg vil ikke vise dig skjorten! Få dine hænder væk fra mig!
Vis mig skjorten!
Hvad er vi dog? Gemene kriminelle?
Vi opfører os fint og flår i skjorter!
Det var bare ærmet. Jeg beklager.
Hvad skulle jeg gøre?
Vi kan ikke blive ved med at gøre dette.
Skitser af mine designs i aviser,
magasiner og nu på ærmer?
Sådan er det, når du begrænser, hvad de kan publicere.
Du leger med ilden, når det drejer sig om pressen.
Kan du ikke se, at hvis disse kopier spredes,
kan vi blive ruineret?
Hvilket alternativ har vi? Erklære krig mod dem?
Vil det ikke ruinere os?
Vi ser det kun som et problem for Maison Balenciaga,
når det berører hele industrien.
Dior, Balmain... det er det samme for alle.
Vi er nødt til at tale med syndikatet,
så vi kan udskyde showcasen for pressen.
Og hvad vil det gøre?
Vi kunne sende kjolerne til vores kunder og stormagasinerne,
før magasinerne ser dem.
De må forstå det.
Udmærket.
Vi kan forsøge.
Tak, Nicolás.
"Cristóbal Balenciaga forbliver lukket og usynlig,
men det hindrer ham ikke i at blive navngivet, nej...
kronet som Kejseren."
"Alt sammen med..." Tak.
"Alt sammen med Diors tilladelse.
Han har bedre salg, men alle følger i Balenciagas skridt.
Det Balenciaga designer i dag, vil alle kopiere om to sæsoner."
Rigtig godt, ikke?
Nicolás foreslog at få flere andelshavere med.
Jeg tænkte, at du måske ville...
Virkelig?
Tak.
Du vil ikke fortryde det.
Ifølge de overførsler, der er lavet indenfor virksomheden,
vil ressourcerne blive fordelt på følgende måde...
Hr. Balenciaga, 500 andele.
Mr. Bizkarrondo, 1.493 aktier.
Hr. De Bareño, to aktier.
Frk. Tamisier, 1 andel.
Hr. Esparza, 1 andel.
Hr. Leyrat, 2 andele.
Hr. Hommey, 1 andel.
I alt 2.000 aktier.
-Forbyde pressen? -Nej, ikke forbyde.
-Bare udskyde. -Hvorfor tager du det ikke i retten?
Det var det, Dior og andre designere gjorde.
Det vil ikke virke.
Jeg forstår, men det, du foreslår, er umuligt.
Pressen er essentiel, det er den, der får hjulene til at køre rundt.
Udbredningen af kopier er den pris, vi må betale.
Tja, vi prøvede.
Måske skal vi også tage det i retten.
Vi accepterede, hvad Lucien sagde, uden en kamp.
Hvad kan vi gøre?
Cristóbal, lad os nu bare følge reglerne.
Vi har brug for noget ro.
Skal vi diskutere mødet?
Heg skal mødes med en, og jeg er sent på den.
-Skal du den vej? -Nej, den vej.
Vi ses på værkstedet.
Jeg siger ikke, at de aldrig kan komme tilbage.
Jeg vil bare udskyde dem en måned, er det for meget at bede om?
Pressen er magtfuld, fordi vi tillader det.
-Du forstår, ikke? -Selvfølgelig.
Hvorfor griner du så?
Dit temperament morer mig.
Der er en stor tom butik foran maison'en,
den ville være perfekt til din nye maison.
Jeg kan låne dig nogle penge.
Hvad synes du?
Hvorfor gør du det her?
Hvad mener du?
Hvorfor hjælper du mig?
Fordi jeg tror på dig.
Jeg vil aldrig kunne gøre gengæld.
Jeg forventer intet.
Cristóbal, endelig.
Vi er nødt til at tjekke Fernandos skitser.
Lad os komme afsted.
Har du et øjeblik?
Ja, selvfølgelig.
Jeg så dig lige gå ud af en butik sammen med Givenchy.
Ja, og...?
Jeg ved ikke, hvad du laver, Cristóbal.
Agnes og Concha fortalte mig, at næste uge skal de arbejde med Givenchy.
Det er kun i et par dage.
Og du tænkte ikke på at sige det til mig?
Undskyld, jeg glemte det. Det virkede ikke vigtigt.
Virkede det ikke vigtigt?
Du er besat af forfalskninger.
Du er på nakken af mig med det, fordi jeg ikke gør nok,
og så er du mentor for og finansierer
en af vores største konkurrenter. Og giver ham Hollywood-kunder.
Hvad foregår der mellem dig og Givenchy?
Jeg ved ikke, hvad du antyder, Nicolás...
Han har talent.
Jeg kan lide hans arbejde.
Jeg støtter folk, der gør tingene rigtigt.
Det har intet at gøre med forfalskninger.
Jeg beder dig bare om ikke at ignorere mig.
Kan du lukke døren, tak.
Vi overvejer drastiske foranstaltninger.
Vi ville udskyde presseshow i en måned.
Men vi ville lave et specielt show for vores kunder i Amerika.
Ved du, I vil blive smidt ud af syndikatet?
Ja, men vi ville høre din mening.
Du har en kæmpe indflydelse på vores industri.
Tror du, det vil have betydning for vores forretning?
Helt ærligt, så tvivler jeg.
Men de bliver vrede.
Især journalisterne, der må tage tilbage til Paris en måned senere.
Men hvad kan de gøre?
Balenciaga er sikkert den eneste maison,
bortset fra måske Dior,
der har råd til at gøre det.
JORDSKÆLV I HAUTE COUTURE
BALENCIAGA OG GIVENCHY FORBYDER PRESSEN TIL DERES SHOWS
BALENCIAGA OG HANS SKRÆDDERSYEDE JAKKESÆT
BALENCIAGA, VI ER FÆRDIGE
Cristóbal.
Hvad er det her?
Jeg måtte høre det fra pressen!
BALENCIAGA VENDER PRESSEN RYGGEN
Vil du lade os være, tak?
Tak.
Jeg burde sagsøge dig, Cristóbal!
Jeg ville forstå, hvis du gjorde det.
-Men giv mig denne chance. -Vi bliver kritiseret!
Hvordan kunne du træffe den beslutning uden mig?
De gør det forbi med os, Cristóbal!
Jeg talte med Carmel Snow...
Jeg er ligeglad! Jeg er ligeglad med Carmel Snow!
Du respekterer mig ikke som ven eller som den største andelshaver.
Jeg har altid været taknemmelig for din hjælp, Nicolás,
men jeg stoler ikke på din dømmekraft.
Du gambler med mine penge!
Så giver jeg dig dem!
Hvor meget? Hvor meget vil du have?
Du kan ikke binde mig fast!
Jeg bliver holdt gidsel!
Jeg gør alt!
Og jeg gør det godt!
Ud fra det, jeg har læst, klarer jeg mig godt.
Okay.
Lad mig gøre tingene på min måde!
Du gør alting.
Lad mig gøre tingene på min måde,
ellers smutter jeg.
Jeg kan kun se to muligheder.
Lad mig gøre tingene på min måde, eller jeg smutter.
Jeg føler mig som en fange!
Jeg vidste ikke, at du følte det sådan på grund af mig.
Det ved du nu.
Hvis dette er situationen, så skal du ikke bekymre dig, jeg sælger mine andele.
Jeg vil ikke blive og se det hele synke til bunds.
Det kommer ikke til at synke.
-Det kommer ikke til at synke. -Hør...
Jeg er for gammel til det her.
Jeg har ingen børn at tage mig af.
Jeg vil leve i ro og mag.
Jeg er ked af, at det ender sådan her.
Nicolás.
Nicolás!
Jeg kunne ikke have gjort det anderledes.
Jeg er ikke stolt af det.
Det var ikke forræderi.
Jeg var blændet af min besættelse af at stoppe kopierne.
Jeg tænkte ikke på Nicolás' følelser,
men jeg følte mig begrænset.
Desuden var jeg overbevist om, at min beslutning var den rigtige.
Fru Rothschild! Baronesse!
Eugenia Sheppard, journalist. Kan du huske det?
Godeftermiddag, fru Sheppard.
Hvad syntes du om den nye kollektion?
Jeg ved ikke, om jeg skulle fortælle dig det, men...
-Godmorgen. -Godmorgen, hr.
Hvad sker der?
Eugenia Sheppard skrev om showcasen.
Og hvad sagde hun?
"Jeg er ked af, at jeg er nødt til at skrive
en andenhåndsartikel
om den nye kollektion fra en af de bedste designere,
men Balenciaga har tvunget mig til det."
"Balenciaga på sit højdepunkt."
Det sagde de kunder, der havde det privilegium at deltage
den to timer lange showcase, der fandt sted i går."
Det gik godt, ikke?
Nu vil de vide, hvordan kjolerne, de ikke har set, ser ud.
Vi får at se, om det varer ved.
Afskedigelsesbrevet fra syndikatet. De er rasende.
Folk spørger om hr. Bizkarrondo.
Hvad skal jeg sige?
Bed dem om at fokusere på deres job.
Vi må begynde at forberede showcasen i New York.
Jeg taler med Hubert.
Tak.
Hallo.
Hvordan har du det, Virgilia?
Vil du ikke se på mig?
Hvad vil du, Cristóbal?
Høre, hvordan I har det.
Nu vil du høre, hvordan vi har det?
Du var ikke så interesseret, da du smed os ud.
Det gjorde jeg ikke.
Hvis jeg skal være ærlig, så er jeg meget vred på jer begge.
Også på Nicolás.
Du har ikke tænkt på mig.
Denne virksomhed er også min.
Jeg hjalp også med at bygge den op.
Og på grund af jer to, har jeg mistet den.
Hvorfor kunne I ikke bare enes? Jeg forstår det ikke.
Du kan stadig komme tilbage. Det ville glæde mig.
Men på dine betingelser, ikke?
Få mig ikke til at grine.
Har du læst anmeldelserne?
Virkelig, Cristóbal?
Hør på mig.
Det skadede os ikke at udskyde showcasen for pressen.
Tværtimod hjalp det.
Hvad taler du om?
Tror du, at det betyder noget nu?
-Hr... Undskyld mig. -Bare rolig, bliv.
Goddag, fru Bizkarrondo, jeg er glad for at se dig.
-Du ville se mig? -Ja, Renée.
Kan du sende dette til mit hjem?
Jeg tager mig af det, bare rolig.
Mange tak.
Nå...
Jeg tager afsted.
Pas på dig selv, Renée.
I lige måde, og hils hr. Bizkarrondo.
Farvel, Cristóbal.
Farvel.
Så du dem nogensinde igen?
Nej, aldrig.
Jeg er færdig. Ramón, tak.
Ja.
Hvordan er det?
Hvad vil du have mig til at sige?
Det er godt.
Men det var også godt før.
Jeg kan bedre lide det sådan her.
Cristóbal, det er ligegyldigt, hvad du vælger.
De er vidunderlige.
-Du er i god form. -Ja, ja...
Det er sjovt.
-Sikke et tilfælde. -Hvilket?
Her.
Samme stof. Sikke et tilfælde.
Hvad er der galt?
Jeg kan ikke lide det.
-Hvad er det? Teksturen? -Nej, nej.
Det er ikke det.
Det generer mig, at du har så meget kontrol over designerens arbejde.
Jeg forstår det ikke.
Det er det stof, vi diskuterede sidste gang.
-Det er det, du bad om. -Jeg ved det.
Men jeg var ikke involveret i stoffets fremstilling.
Hvem ved, hvor mange designere du tilbyder det til.
Gustav...
Jeg vil give dig et tilbud.
Jeg vil skabe et stof,
du og jeg.
Et stykke stof kun til mig.
Som jeg kan kontrollere.
Hvad siger du?
Tekster af: M. Andersen