„Amikor az ember a ruháit látta, érintetlennek tűntek.
Lebegtek és úsztak, titokzatosak voltak.” Hubert de Givenchy
EZ TÖRTÉNT KORÁBBAN
Mr. Dior!
Balenciaga végre megérkezett.
Dior csupán egy dologban jobb.
A kommunikációban.
Cristóbal minden interjút elutasít.
A marketing és a divat nem megy együtt, a mi munkánk exkluzív.
Az üzlet érdekében.
Néha úgy érzem, csak a pénzkeresés érdekli.
Anya halála óta jobb lett a munkám.
Már régóta nem láttam ilyen érdekeset.
Sok ember nem érti a munkáját.
De két szezon múlva mindenki magát fogja utánozni.
A beszállítók nagyon befolyásosak.
Csak idejönnek, megmutatják, amit akarnak, ez nem fair.
Van egy új fiú a műhelyemben.
Ramón a neve.
Wladzio kórházba került.
Agyvérzést kapott.
CATHERINETTE PARTIJA PÁRIZS 1949
Megnézhetem a blézerét?
A kabátját.
Megnézhetem?
Az egyik legnehezebb dolog a tökéletes ujjak megalkotása.
Az ujjak megfelelő illesztése és a karok szabad mozgásának
biztosítása közötti egyensúlyról van szó.
Ez az ujj itt görbe.
Mit csinál?
Nyugalom, kijavítom.
Micsoda zűrzavar.
De ez nem a maga tervezése.
Mindig ilyen?
A vacsora közepén szétszed és újra összerak ruhákat.
Ilyen a mi Cristóbalunk.
Ajánlom, hogy jól nézzen ki.
Látja? Az ujj mögötti hajtástól...
és egyenes az esése.
Aprókat lépjen és gyorsan.
Kövesse a ruhát!
Újra.
És ennyi.
Pontosan így csinálja!
Tartsuk a vasalót a közelben!
Folyamatosan alakítsuk a gallért!
Ügyeljünk arra, hogy mindenki pontosan így csinálja!
A főszálnak és a díszöltéseknek helyes szögben kell lenniük,
vagy az anyagnak nincs tartása.
Mr. Balenciaga ebben nagyon szigorú.
Mr. Balenciaga nagyon gondosan varrja az ujjakat.
Minden szál két centis legyen.
Mr. Balenciaga nem enged semmi mást.
Mr. Balenciaga nagyon igényes ebben.
Azt akarja, hogy csendben csináljuk.
Ezt nem értem.
Egy vagyont fizetek, de ő nincs itt?
Sajnálom, de Mr. Balenciaga soha nem jön el.
Nem tesz kivételt.
Drágának tűnhet, de nem csak két ruhát vásárol.
Ezzel engedélyt vásárolt arra,
hogy a legjobban tetsző két modellt reprodukálja.
Köszönöm.
PÁRIZS 1953 ORLY REPÜLŐTÉR
Talán lehetne hosszabb az ujja.
Ha hosszabb lenne, elveszítené az egyensúlyát.
Milyen szépen boldogulsz, Cristóbal.
Ki hitte volna, ugye?
Megfigyelted már, ahogy az emberek eltűnnek mellőled, te egyre jobb leszel?
Wladzio, kérlek!
Ugyan! Ne tégy úgy, mint aki nem vette észre!
Amikor anyád meghalt, te mondtad, hogy jobb lett a munkád.
És most, hogy én is meghaltam, még jobb.
Mire célozgatsz? Amikor készítek valamit,
arra gondolok, mit szólnátok hozzá.
Igen, de nem tudod.
Tégy próbára!
Kérdezd meg, mit gondolok a legújabb ruháidról,
a félig szűk ruháról...
Rendben.
Mit gondolsz a legújabb kollekciómról?
NEW YORK 1953 AZ ÁRUHÁZAK SZÉKHELYE
Mr. Balenciaga!
-Micsoda öröm! -Enyém a megtiszteltetés.
Hadd mutassam be...
Benjamin Grindley, főigazgató.
Megtisztelő, hogy eljött.
A párizsi haute couture királya az irodánkban!
Mit akarhatnék még?
-Én csak... Még... -Menjünk a konferenciaterembe!
...egy kis divatbemutató, amit imádni fog.
Imádni fog...
Megfoghatom?
-Megérinthetem? -Margaret, kérem!
Nem rossz...
de nem is túl jó.
Hogy tudnánk javítani rajta?
Ha én kaptam volna meg ezt az anyagot,
én más ruhát készítettem volna belőle.
Ha a Balenciaga-ház ráveszi önt egy ruha megvásárlására,
az azért van, hogy tudja, milyen anyagot használjon a replikán.
Ez igaz.
Versenyképesnek kell maradnunk.
És az európai szövetek
a magas import adók miatt nagyon drágák, amiket ki kell fizetniük.
A Balenciaga soha nem volt olcsó.
Balenciaga soha nem volt olcsó.
Nézze...
a hamisítványok a probléma.
Futótűzként terjednek a piacon.
A hamisítványokat nagyon kedvező áron árulják. És...
nem versenyezhetünk velük, ha árat emelünk.
Az árak.
Jó estét!
Maga Cristóbal Balenciaga?
Igen.
Nem gondoltam volna, hogy összefutok önnel.
Mit csinál itt egyedül egy sarokban?
A tolmácsom túl sok pezsgőt ivott.
Egyedül hagyott, és nem értek semmit.
Hubert de Givenchy vagyok. Én is a divatszakmában dolgozom.
Igen, Givenchy.
Nem olvasok sokat a divatról, de a maga munkásságát ismerem.
Üljön le, kérem!
Köztünk szólva mindenki Diorról beszél, de maga az igazi mester.
És mit keres itt?
Egy konfekcióruházat elindítását fontolgatom.
Egy gyárat látogattam meg, hogy lássam, milyen gépeket használnak.
Tömeggyártás.
-Otthagyja a high fashiont? -Kombinálnám a kettőt.
Magamat másolom le, így mások már nem tudnak.
A hamisítók.
Igazából azért ültem ide,
mert nem bírtam nézni a nőt,
aki az egyik ruhám szörnyű utánzatában volt.
Hol van?
A pöttyös ruhás nő az.
Hol vehette?
Azt mondja, hogy Greenwich Village-ben vette.
Kár, hogy holnap már elmegyek.
Tizenhét éves voltam, amikor azt mondtam a Balenciaga-ház vezetőjének,
hogy nagy rajongójuk vagyok, és ott szeretnék én is dolgozni.
De már örülök, hogy kidobott.
Utáltam volna a munkámat.
Sajnálom.
-Remélem, nem voltunk durvák. -Nem.
A vezető egy kicsit nyers volt,
de utána egy nagyon kedves férfi üdvözölt.
Úgy emlékszem, orosz neve volt.
-Wladzio. -Igen, ő volt az.
Elnézést, de bezárunk.
Igen, elmegyünk.
Kidobnak minket.
Örültem a találkozásnak, Cristóbal.
Helló!
Mondtam, hogy hívj, ha megérkezel! Érted mentem volna.
Arra semmi szükség. Hívtam egy taxit.
Milyen volt?
Jól sikerült.
Boldognak tűnsz.
Hubert de Givenchy van itt. Kísérjem ide?
Nem kell, megyek.
De... ezt csak úgy itt hagyod?
Fejezd be te!
Tartsunk egy kis szünetet!
Ne!
Hubert!
Micsoda meglepetés!
-Elnézést, hogy csak így beállítok. -Semmi gond.
Nem probléma.
-Hoztam önnek valamit. -Tényleg?
Jöjjön be az irodámba!
-Elképesztő a divatháza. -Köszönöm.
Elmentem Greenwich Village-be, és megláttam egy ablakban.
A címkére nincs ráírva, de volt mellette egy kis tábla,
azzal, hogy: "Balenciaga-dizájn."
Hihetetlen.
És ez a legújabb kollekciómból van.
Forduljon meg, kérem!
A háta teljesen különböző.
Mert a rajzon csak az eleje látható.
A hetedik sugárút boltjai tele voltak szörnyű minőségű
Dior-utánzatokkal.
-Elmehetnek, köszönöm. -Köszönjük.
A vázlatok közzétételével terjednek ezek az utánzatok.
Meg kell állítanunk a divatmagazinokat.
Rendben, de mit tehetnénk?
Tiltsa meg, hogy két-három ruhánál többet mutassanak be!
Nem is tudom, Cristóbal. Megértem az aggályait,
de ne feledje, hogy a sajtó miatt élünk meg.
Ez egy fontos döntés, nem kapkodhatjuk el.
Na tessék.
Akkor mit tegyünk?
Mert eltérő az álláspontunk.
Kérje meg a barátait a sajtónál!
De diplomatikusan intézze!
Rendben.
Jól van.
Köszönöm.
Késett, Cristóbal.
Megbocsájtok.
Jó napot!
-Kértünk magának pezsgőt. -Már keresni akartam.
Miért kell limitálni a sajtóban lehozható ruhák számát?
-Mert ezzel bátorítja a hamisítókat. -Cristóbal!
Sok ügyfele amerikai, ők nem láthatják a bemutatót.
Be kell mutatnunk a ruhákat, hogy továbbra is vásároljanak.
Nem fognak többé tőlem vásárolni, ha látják, hogy bárkinek lehet ilyen.
Miért jönnének el Párizsba,
ha a mellettük lévő üzletben vehetnek egy másolatot?
-És mindez a képek miatt... -Cristóbal, elég.
A másolatok készítése nem újdonság.
Maga is lemásolta Vionnet-t San Sebastiánban.
A másolat dicsőség. Maga mindenhol ott van...
-Coco... -Elég!
Coco szeretné, ha nem beszélne tovább magáról.
Szeretnék magamról beszélni.
Mily meglepő!
Úgy döntöttem, visszatérek a divathoz.
Remek! Tudtam, hogy egy nap visszajön.
Gratulálok, Coco!
Nagyon örülök neki.
Köszönöm, barátaim.
Fontos számomra a támogatásuk.
-Nem lesz könnyű. -Számíthat a segítségemre.
Bármit, amit csak szeretne.
Köszönöm, Cristóbal, igazán jó barát.
Tudta, hogy Cristóbaltól kaptam
az egyik legjobb ajándékot az életemben?
Tényleg?
Cassandre egy rólam készült festményét.
Ezt soha nem fogom elfelejteni, Cristóbal.
Mint egy majom báli ruhában, úgy néztem ki rajta.
-Maga kegyetlen. -De gyönyörű.
Imádom, ott van a lakosztályomban. Később majd megmutatom.
Az enyémben nincs méz.
Add ide!
Egyformák.
Azon gondolkodom, eladok pár részvényt.
-Miért? -Hogy mások véleményét is halljuk.
Szimbolikus lenne. Továbbra is miénk lenne az üzleti többség.
Miért akarsz több véleményt?
A Cristóbalé és a tiéd nem elég?
Fel sem tűnt, de hiányzik Wladzio.
Valahogy mindig igazságot tudott tenni.
De nem egyszerű egyedül Cristóbállal.
Megkérdezted már tőle, hogy hogy van?
A barátok kérdezhetnek ilyeneket.
Biztos, hogy még mindig kísérti Wladzio halála.
Virgilia, az kínos lenne.
Akkor is kérdezd meg!
Könnyű azt mondani.
Nézz rám!
Nicólas, mit fogsz tenni?
Megkérdezem.
Jó napot!
Mr. Balenciaga, jó reggelt!
Megtiszteltetés a Givenchy-házban üdvözölni önt.
Elnézést, amiért a recepciós nem ismerte fel!
Erre jöjjön, kérem!
Mr. Givenchy még nem érkezett meg?
Ma sajnos nem fog visszajönni. Segíthetek önnek?
A közelben jártam, és köszönni szerettem volna neki.
Hubert elmondta, hogy találkozott önnel New Yorkban.
Sosem láttam ilyen izgatottnak.
Nagyszerű.
És ön kicsoda?
A nevem Philippe Venet.
A személyi asszisztense vagyok.
Szeretne neki üzenetet hagyni?
Nem, csak köszönni akartam neki.
Ne aggódjon, később találkozom vele, megmondom, hogy kereste.
-Köszönöm. Viszlát. -Viszlát.
Lépjen előrébb, kérem!
A hátát vegye szűkebbre!
Érti, Salvador?
Fernando, emelje ezt ki a vázlaton!
Nézzük a következőt.
Suzanne, Colette!
Edith Head telefonált. Párizsban van.
Hepburnnel. Látni akarja magát.
-Katherine Hepburn? -Nem, a másik. Az új.
De David el van jegyezve.
Ezért Linus, a bátyja
próbálja elcsábítani, hogy távol tartsa őt Davidtól,
és megmentse a jegyességét Elizabeth-tel.
Még egy romantikus vígjáték.
A lány megpróbálta megölni magát. Ez lenne a vígjáték?
Sabrinának vissza kell mennie Párizsba, hogy megmutassa, hogyan tündököl.
Micsoda klisé lenne, ha Diort viselne.
Szerintünk ön lenne a megfelelő.
Ez hízelgő, tényleg.
Tudja, Edith, hogy imádom a mozit.
De nem hiszem, hogy kivitelezhető.
Nagyon lefoglal minket az új kollekció.
Csak a választható ruhákat kellene nekünk megmutatnia...
Ismerem magam, nem tudnám kivonni magam belőle.
Meggyőzhetem valahogy?
Tudok ajánlani egy tervezőt,
aki tökéletes lenne önnek.
Azt a stílust keresi.
Igen?
A Ramponneau-ba megyünk.
-Nagyszerű. -Szeretne csatlakozni?
Rég nem vacsoráztunk együtt.
Nem tudok most menni, de köszönöm, Nicolás.
Hogy van, Cristóbal?
Én?
Jól vagyok.
Miféle kérdés ez?
Elnézést, nem akartam tolakodó lenni.
Én kérek elnézést. Jól vagyok.
Akkor...
Nem zavarom tovább.
-Viszlát. -Viszontlátásra.
Mindig kedvesen bántak velem.
Nem erről van szó. Egyszerűen unom már őket.
Nem beszélünk sokat,
és a végén mindig csak munkáról van szó.
De te ezt szereted a legjobban, a munkáról beszélni.
A divatról szeretek beszélgetni.
De Nicolás csak az üzletről beszél, és ez untat.
Jó estét.
Az Givenchy?
-Christóbal, micsoda meglepetés! -Hubert! Tényleg az.
Ünnepelni jöttünk.
Én csinálom Audrey Hepburn ruháit Billy Wilder legújabb filmjében.
-Köszönöm, hogy hozzám küldte. -Nincs mit.
Ugye milyen nagyszerű a lány?
Nagyon aranyos.
Jól kijöttünk,
de azt hittem, ő Katherine Hepburn volt.
Ugyanez volt a gondom nekem is.
-Ő a barátom, Philippe Venet. -Igen.
Akkor találkoztunk, amikor Mr. Balenciaga a boltba jött.
Ő pedig Ramón, szintén egy barátom.
-Örülök, hogy megismerhetem. -Szintén.
Komolyan mondom.
Álruhában bemehetnék a madridi vagy a barcelóniai üzletébe,
hogy eltanuljam a technikáját.
Hallja saját magát?
Hubert, maga haute couture. Ön öltözteti Audrey Hepburnt.
-Miért akar még tanulni? -Miért ne?
Ahhoz már túl késő.
Jó emberekkel vegye körül magát.
Átküldhetek néhány varrónőt, hogy betanítsák a magáit.
Utána pedig hagyatkozzon a jó ízlésére.
Ami önnek megvan.
És imádkozzon.
-Imádkozzak? -Természetesen.
Minden délután elmegyek a misére,
a Saint Pierre de Chaillot templomba.
Valamelyik nap velem jöhetne.
Nem ártana.
Protestáns vagyok.
Jóképűek, ugye?
Jóképűek?
Ez meg miféle megjegyzés?
Olyan férfi mondja, aki értékeli a szépet.
Szerinted Givenchy és Venet...
tudod...
Nem tudom, és nem is érdekel.
Nem szeretem, ha ilyeneket mondasz.
-Mi rosszat mondtam? -El ne kezdd!
Fogjunk egy taxit, kérlek.
39-es számú.
Az utolsó bemutatóm.
Tudja, hogy hiányozni fog nekem.
Természetesen.
40-es számú.
Ramón!
Mi a baj?
Hátul, az a szemüveges férfi.
A fehér hajszálcsíkos öltönyben.
Ráírt valamit az ujjára. Láttad?
Igen, látom.
Állítsd meg a kijáratnál,
és kérd meg, hogy mutassa meg az ingujját!
Megértetted?
Elnézést!
-Jó napot. -Helló!
-Tetszett önnek a bemutató? -Igen, nagyon is.
-Pompás volt. Gyönyörű. -Köszönjük.
Velem tartana egy pillanatra, kérem?
-Nem értem. -Csak egy perc az egész.
Egy pillanat.
-Rendben. Erre menjek? -Igen, köszönöm.
A kollekció igazán gyönyörű.
Lenne szíves levenni a zakóját?
-Azt akarja, hogy vegyem le a zakómat? -Vegye le, kérem.
Mint mondtam, sietek. Ideje indulnom.
Melyik laptól jött?
Attól, amelyiktől mindig.
-Évek óta járok ide. -Láthatnám az ingét?
Nézze, nem tudom, mi baja van magának...
Láthatnám az ingét?
Nem, nem mutatom meg! Vegye le rólam a kezét!
Mutassa az ingét!
Mivé lettünk? Közönséges rablókká?
Leszedjük másról az ingét.
Csak az ingujját. Elnézést.
Mit akart, mit tegyek?
Ez így nem mehet tovább.
A vázlataim a lapok és magazinok oldalán,
most pedig már ingujjakon is?
Ez van, ha limitálja, mit hozhatnak le.
A tűzzel játszik, Cristóbal, amikor a sajtóval packázik.
Nem látja, ha ezek a másolatok elterjednek,
az tönkretehet minket?
Mi más lehetőségünk van? Háborút hirdessünk?
Az nem fog minket tönkretenni?
Azt hisszük, ez csak a Balenciaga-házat érinti,
pedig az egész iparágra kihat.
Dior, Balmain... Ők is károsulhatnak.
Meg kell kérnünk a szindikátust,
hogy halassza el a sajtóbemutatót.
És ezzel mit akarunk elérni?
Elküldhetnénk a ruhákat az ügyfelekhez és a boltokba,
mielőtt lehoznák a magazinokban.
Meg kell érteniük.
Rendben.
Megpróbálhatjuk.
Köszönöm, Nicolás.
"Cristóbal Balenciaga továbbra is elzárkózik és a háttérben marad,
de ettől még továbbra is őt illeti...
a császári cím.”
"Mindez...” Köszönöm.
"Mindez Dior beleegyezésével,
akinek magasabb az eladása, mégis mindenki Balenciágát követi.
Amit Balenciaga ma megtervez, azt holnap mindenki másolja.”
Nagyon jó, igaz?
Nicolás azt javasolta, legyen több részvényesünk.
Azt gondoltam, talán szeretnél...
Tényleg?
Köszönöm.
Nem fogod megbánni.
A cégen belüli átruházások szerint
a forrásokat az alábbi módon osztják fel:
Mr. Balenciaga, 500 részvény.
Mr. Bizkarrondo, 1493 részvény.
Mr. De Bareño, két részvény.
Mr. Tamisier, egy részvény.
Mr. Esparza, egy részvény.
Mr. Leyrat, két részvény.
Mr. Hommey, egy részvény.
Összesen 2000 részvény.
-Letiltjuk a sajtót? -Nem tiltjuk le.
-Csak halasztást kérünk. -Miért nem viszi bíróságra?
Ezt tette Dior és a többi tervező.
Nem fog működni.
Értem, de amit szeretne, az nem lehetséges.
A sajtó elengedhetetlen, ettől forog a fogaskerék.
A másolatok elterjedése az ár, amit meg kell fizetnünk.
Nos, legalább megpróbáltuk.
Talán elvihetnénk a bíróságra.
Harc nélkül elfogadtuk, amit Lucien mondott.
Mit tehetünk?
Cristóbal, kérem, kövessük a szabályokat.
Nyugalomra van szükségünk.
Átbeszéljük a találkozót egy kávé mellett?
Most ne, már elkéstem egy találkozóról.
-Arra megy? -Nem, a másik irányba.
Találkozunk a műhelyben.
Nem mondom, hogy soha nem jöhetnek vissza.
Csak egy hónap halasztást kérek. Ez túl nagy kérés?
A sajtó azért erős, mert megengedjük nekik.
-Érti, ugye? -Természetesen.
Akkor miért nevet?
A temperamentumát csodálom.
Van egy nagy üres épület az üzletünkkel szemben,
ez lehetne az ön új üzlete.
Kölcsön tudok adni, ha szükséges.
Mit gondol?
Miért teszi ezt?
Hogy érti?
Miért segít nekem ennyit?
Mert hiszek önben.
Sosem tudom majd viszonozni ezt a sok szívességet.
Nem is várok el semmit.
Cristóbal, végre!
Ellenőriznünk kell Fernando vázlatait.
Menjünk!
Van egy perce?
Hogyne.
Láttam, ahogy Givenchyvel elhagyja a templomot.
Igen, és...?
Nem tudom pontosan, mi a terve, Cristóbal.
Agnes és Concha jövő héten már Givenchynél dolgoznak.
Csak néhány napig.
Nem akart engem előbb megkérdezni?
Elnézést, elfelejtettem. Nem tűnt fontosnak.
Nem tűnt fontosnak?
A hamisítók a rögeszméje.
Azért zaklat engem, mert nem teszek eleget ellenük,
aztán pénzzel és tanácsokkal látja el
az egyik legnagyobb vetélytársát. És hollywoodi sztárokkal.
Mi van maga és Givenchy között?
Nem tudom, mire céloz, Nicolás, de...
Tehetséges.
Tetszik a munkája.
Támogatom a tehetségeket, mindig is ezt tettem.
Ennek semmi köze a hamisítókhoz.
Csak azt kérem, ne ignoráljon.
Legyen szíves bezárni az ajtót.
Drasztikus lépéseket tervezünk.
Egy hónappal eltolnánk a sajtóbemutatókat.
De csinálnánk egy külön bemutatót az amerikai ügyfeleknek.
Tudják, hogy kizárhatják önöket a szindikátusból?
Igen, de tudni szeretnénk, hogy mi az ön véleménye.
Ön nagy befolyással bír a szakmában.
Gondolja ez befolyásolná az üzletet?
Őszintén, nem hiszem.
De mérgesek lesznek.
Főleg az újságírók, akiknek vissza kell majd jönniük Párizsba.
De mit tehetnek?
A Balenciaga-ház az egyetlen,
a Dior mellett talán,
aki ezt megteheti.
FÖLDRENGÉS RÁZTA MEG A HAUTE COUTURE-T
BALENCIAGA ÉS GIVENCHY KITILTJÁK A SAJTÓT
BALENCIAGA ÉS A MÉRETRE SZABOTT ÖLTÖNYE
BALENCIAGA, VÉGEZTÜNK
Cristóbal!
Mi az?
A sajtóból kellett megtudnom!
BALENCIAGA ELFORDUL A SAJTÓTÓL
Egyedül hagynának minket?
Kérem.
Be kellene perelnem!
Megérteném, ha így tenne.
-De adjon nekem egy esélyt! -Keményen kritizálnak!
Hogyan hozhatta meg ezt a döntést nélkülem?
Kicsinálnak minket!
Beszéltem Carmel Snow-val...
Nem érdekel Carmel Snow!
Nem tisztel, sem mint barátot, sem mint legnagyobb részvényest.
Mindig is hálás voltam a segítségéért, Nicolás, de nem bízom
az ítélőképességében.
Az én pénzemmel hazárdírozik!
Akkor visszaadom!
Mennyit akar?
Nem kötheti gúzsba a kezem!
Túszul ejtett!
Mindent én csinálok!
És jól csinálom!
Abból amit olvastam, igen.
Oké.
Hadd cselekedjek a belátásom szerint!
Mindent maga csinál.
A magam módján csinálom a dolgaimat,
vagy már itt sem vagyok.
Csak két lehetőséget látok.
Vagy úgy csinálom, ahogy én akarom, vagy elmegyek.
Rabnak érzem magam!
Nem tudtam, hogy miattam így érzi magát.
Most már tudja.
Ha ez a helyzet, ne aggódjon, eladom a részem.
Nem várom meg, amíg mindent tönkretesz.
Nem fogom.
-Nem fogom. -Nézze, Cristóbal...
Én ehhez túl öreg vagyok.
Nincs gyermekem, akiről gondoskodhatnék.
Békében akarok élni.
Sajnálom, hogy így van vége.
Nicolás!
Nem tehettem mást.
Nem vagyok rá büszke.
Nem árultam el őt.
Elvakított a rögeszme, hogy megállítsam a hamisítványokat.
Nem vettem figyelembe Nicolás érzéseit,
de úgy éreztem, meg volt kötve a kezem.
Emellett szentül hittem, hogy az én döntésem a helyes.
Mrs. Rothschild! Bárónő!
Eugenia Sheppard, újságíró. Emlékszik?
Jó napot, Mrs. Sheppard.
Mi a véleménye az új kollekcióról?
Nos, nem tudom elmondhatom-e önnek, de...
-Jó reggelt. -Jó reggelt, uram.
Mi folyik itt?
Eugenia Sheppard cikket írt a bemutatóról.
És mit írt benne?
"Elnézést, amiért másodkézből származó
információk alapján kell beszámolnom önöknek
az egyik legkiválóbb tervező bemutatójáról,
de Balenciaga kényszerített erre.”
'Balenciaga a csúcson van.'
Azt mondták a kliensei, hogy megtiszteltetés volt ott lenni
a kétórás ruhabemutató helyszínét tegnap.”
Jól ment, ugye?
Most majd tudni akarják, hogy néznek ki a ruhák, amiket nem láttak.
Meglátjuk, ez meddig tart.
A szindikátus elbocsájtó levele. Őrjöngenek.
Az emberek Mr. Bizkarrondóról kérdeznek.
Mit mondjak nekik?
Hogy a saját munkájukra figyeljenek.
El kell kezdenünk a készülődést a New York-i bemutatóra.
Beszélek Huberttel.
Köszönöm.
Helló!
Hogy van, Virgilia?
Rám sem néz?
Mit akar, Cristóbal?
Érdekel, hogy van.
Most meg tudni akarja, hogy vagyunk?
Nem érdeklődött ennyire, amikor kirúgott minket.
Én ilyet nem tettem.
Az igazat megvallva, mindkettőjükre mérges vagyok.
Nicolásra is.
Rám nem gondolt.
Ez a cég az enyém is.
Én is segítettem felépíteni.
És kettőjük miatt ezt most elveszítettem.
Miért nem tudtak kibékülni? Nem értem.
Még mindig visszajöhetnek. Örülnék neki.
Ha elfogadjuk a maga feltételeit, igaz?
Ne nevettessen!
Olvasta a kritikákat?
Ez komoly, Cristóbal?
Hallgasson meg!
A bemutató késleltetése a sajtónak nem károsított minket.
Épp ellenkezőleg, segített.
Maga miről beszél?
Maga szerint ez most számít?
-Mr... Elnézést! -Semmi baj, maradjon!
Hello, Mrs. Bizkarrondo, örülök, hogy látom.
-Látni akart? -Igen, Renée.
Elküldené ezt a házamba?
Elintézem, ne aggódjon.
Köszönöm szépen.
Nos...
Távozom.
Vigyázzon magára, Renée.
Maga is, adja át üdvözletemet Mr. Bizkarrondónak.
Viszlát, Cristóbal.
Viszlát!
Látta még őket valaha?
Nem, soha.
Végeztem. Ramón, kérem.
Igen.
Milyen?
Nos... mit akar hallani?
Jó.
De előtte is jó volt.
Ha nem bánja, nekem így jobban tetszik.
Cristóbal, nem számít, mit választ.
Csodálatosak.
-Jó formában van. -Elég...
Vicces.
-Micsoda véletlen. -Mi?
Itt.
Ugyanaz az anyag. Micsoda véletlen.
Mi a baj, Cristóbal?
Nem tetszik.
-Mi? Az anyaga? -Nem.
Nem erről van szó.
Bosszant, hogy ekkora befolyása van a tervezők munkájára.
Nem értem.
Legutóbb erről az anyagról beszéltünk.
-Ezt kérte. -Tudom.
De nem vettem részt a szövet készítésében.
Ki tudja, hány másik tervezőnek ajánlotta fel.
Gustav...
Ajánlatot akarok tenni.
Egy szövetet akarok készíteni,
magával együtt.
Olyat, ami csak az enyém.
Amit ellenőrizhetek.
Mit mond erre?
A feliratot fordította: Sarkadi Anikó