„Rochiile lui păreau neatinse.
Pluteau, se mișcau, creau mister.” Hubert de Givenchy
DIN EPISODUL ANTERIOR
Dle Dior
Balenciaga are în sfârșit un rival.
Există un singur lucru pe care Dior îl face mai bine.
Comunicarea.
Cristóbal refuză de fiecare dată când cineva sugerează un interviu
Marketingul și moda de lux nu se potrivesc,
treaba noastră este exclusivitatea.
Pentru binele companiei.
Uneori simt că îți pasă doar să faci bani.
De când a murit mama, munca mea este mai bună.
Nu mai văzusem ceva atât de interesant de mult.
Mulți oameni nu-ți vor înțelege designurile.
Dar în două sezoane, toată lumea te va copia.
Furnizorii sunt foarte puternici.
Vin, arată ce vor, nu e corect!
E un băiat nou din țara ta în atelierul meu.
Numele lui este Ramón.
Wladzio este în spital.
A avut un atac cerebral.
PETRECEREA CATHERINETTES PARIS, 1949
Pot să mă uit la haina ta, te rog?
Haina ta.
Pot s-o văd, te rog?
Realizarea unei mâneci perfecte e cel mai greu lucru.
E un echilibru între potrivirea corectă a mânecii
și mișcarea liberă a brațului.
Mâneca e strâmbă.
Ce faceți?
Stai liniștită! Le repar.
Ce dezastru!
Dar nu e designul dvs.
Așa e mereu?
Desface și reface rochii în mijlocul cinelor.
Așa e Cristóbal al nostru.
Sper să arate bine.
Vezi? Pliul din spatele mânecii...
îi conferă volum și o face să cadă drept.
Pași mici, repede.
Urmează ținuta!
Din nou!
Și gata.
Fă exact așa.
Țineți fierul de călcat la îndemână!
Modelați gulerul constant.
Asigurați-vă că toți fac exact la fel!
Cusătura principală și cele suprapuse în unghi drept,
sau țesătura își pierde forma.
Dl Balenciaga e foarte strict cu asta.
Domnul Balenciaga este foarte atent la fixarea mânecilor.
Dl Balenciaga vrea ca fiecare cusătură să aibă 2 cm.
Dl Balenciaga nu permite altceva.
Domnul Balenciaga este foarte exigent în acest sens.
- Ah! - Șst!
Dl Balenciaga vrea să lucrăm în liniște.
Nu înțeleg.
Plătesc o avere, iar el nu vine?
Îmi pare rău, dar dl Balenciaga n-a venit niciodată.
Nu există excepții.
Ar putea părea scump, dar nu cumperi două halate.
Plătiți pentru o licență
să reproduci cele două modele care îți plac cel mai mult.
Mulțumesc.
PARIS, 1953 AEROPORTUL ORLY
Poate mâneci mai lungi.
Dacă le fac mai lungi, rochia își pierde echilibrul.
Ai prosperat mult, Cristóbal.
Cine s-ar fi gândit?
Ai observat că, după ce rămâi singur, progresezi?
Te rog, Wladzio.
Haide! Nu pretinde că n-ai observat!
Când a murit mama ta, tu singur ai spus că muncești mai bine.
Acum că eu nu mai sunt, e și mai bine.
Ce spui? De fiecare dată când fac ceva,
mă întreb ce ați fi crezut voi doi.
Da, dar nu știi.
Pune-mă la încercare!
Întreabă-mă ce cred despre ultimele tale colecții,
despre rochia largă...
Foarte bine.
Ce crezi despre ultimele mele colecții?
NEW YORK, 1953 SEDIUL MAGAZINULUI GENERAL
Dle Balenciaga...
- Ce plăcere! - E plăcerea mea.
Să mă prezint.
Benjamin Grindley, director senior.
E o onoare că ați venit să ne vizitați.
Regele modei haute couture pariziene în birourile noastre!
Ce altceva să-mi doresc?
- Deci, o să... Să stabilim... - Să mergem în sala de conferințe.
... o mică prezentare de modă pentru tine care îți va plăcea.
O să-ți placă...
Pot s-o ating?
- Pot să-l ating? - Margaret, te rog.
Nu e rea... dar nici foarte bună.
Nu este rău...
Cum o putem îmbunătăți?
Dacă aș fi avut materialul ăsta...
aș fi făcut o rochie diferită.
Casa de modă Balenciaga vă recomandă să cumpărați rochia,
să știți ce material să folosiți la copia ei.
E adevărat.
Trebuie să fim competitivi.
Iar țesăturile europene
sunt foarte scumpe din cauza taxelor mari de import.
Balenciaga n-a fost niciodată ieftină.
Balenciaga nu a fost niciodată ieftină.
Uite...
problema sunt falsurile.
Piața pentru falsuri ia mare amploare.
Falsurile se vând la prețuri foarte competitive. Iar noi...
nu putem concura cu ele dacă ridicăm prețurile.
Prețurile.
Bună ziua!
Sunteți Cristóbal Balenciaga, nu?
Da.
Nu m-așteptam deloc să vă întâlnesc aici.
De ce stați singur într-un colț?
Translatoarea mea a băut prea multă șampanie.
M-a lăsat singur, iar eu nu înțeleg nimic.
Sunt Hubert de Givenchy. Și eu lucrez în modă.
Da, Givenchy.
Nu citesc multe despre modă, dar vă cunosc munca.
Luați loc, vă rog!
Fie vorba-ntre noi, toți spun despre Dior, dar dvs. sunteți adevăratul maestru.
Iar dvs. ce faceți aici?
Mă gândesc să lansez o linie prêt-à-porter.
Am venit să văd o fabrică, să văd ce utilaje folosesc.
Producție în masă.
- Părăsiți moda haute couture? - Mă gândesc să le combin.
În loc să fiu copiat, mă copiez pe mine.
Falsurile.
De fapt, stăteam aici
fiindcă nu suport să văd
o femeie cu o copie a designului meu, realizată oribil.
Unde?
Femeia cu rochie cu buline.
De unde a cumpărat-o?
Spune că a cumpărat-o din Greenwich Village.
Păcat că plec mâine.
Aveam 17 ani și i-am spus managerului casei Balenciaga
că sunt un mare fan și vreau să mă alătur dvs.
Acum mă bucur că m-a dat afară.
Ai fi detestat munca mea.
Îmi pare rău.
- Sper că n-am fost prea dur. - Nu.
Directoarea a fost cam aspră,
dar apoi m-a primit un domn foarte amabil.
Cred că avea un nume rus.
- Wladzio. - Da.
Scuzați-mă, dar o să închidem.
Da, plecăm.
Ne dau afară.
A fost o plăcere să te cunosc, Cristóbal.
Bună!
Ți-am spus să suni când ajungi. Te-aș fi luat eu.
Nu e nevoie. Am chemat un taxi.
Cum a fost?
A fost bine.
Pari mulțumit, nu?
Hubert de Givenchy. Să-l aduc aici?
Nu, merg eu.
Dar... o lași așa?
Termin-o tu!
Luați o pauză!
Nu!
Hubert...
Ce surpriză!
- Scuze pentru că vin așa. - Nu-i nimic.
Nicio problemă.
- Ți-am adus ceva. - Da?
Vino în biroul meu!
- Casa ta de modă e uimitoare. - Mulțumesc.
M-am plimbat prin Greenwich Village și am văzut-o într-o vitrină.
Nu scrie pe etichetă, dar era o plăcuță lângă ea.
Scria: „Un design de Balenciaga”.
Incredibil.
Și e din cea mai recentă colecție.
Întoarce-te, te rog!
Uite, spatele e total diferit!
Fiindcă tiparul arată doar fața.
Seventh Avenue era plină de magazine cu falsuri după Dior
de o calitate groaznică.
- Puteți pleca, mulțumesc. - Mulțumesc.
Publicarea schițelor alimentează copiile astea frauduloase.
Trebuie să oprim revistele de modă.
Da, dar ce vrei să facem?
Interzice-le să prezinte mai mult de două sau trei designuri pe sezon!
Nu știu, Cristóbal. Îți înțeleg îngrijorarea,
dar nu uita că supraviețuim prin presă.
E o decizie importantă pe care n-o putem lua brusc.
Asta este.
Deci, ce facem?
Fiindcă avem păreri diferite.
Întreabă-ți prietenii din presă!
Dar fă-o diplomatic!
Foarte bine.
Mulțumesc.
Ai întârziat, Cristóbal.
Te iert.
- Ți-am luat șampanie. - Voiam să te văd.
Ce-i cu limitarea designurilor pe care le putem arăta?
- Încurajați pirateria și știți asta. - Cristóbal...
Mulți clienți de-ai noștri sunt din Statele Unite, nu văd prezentările.
Trebuie să le arătăm, ca să continue să-ți cumpere rochiile!
Nu vor mai cumpăra rochiile mele dacă văd că oricine le poate avea.
De ce să vină la Paris
dacă văd o copie în magazinul de alături când ajung acasă?
- Totul din cauza imaginilor de pe... - Cristobal, destul.
Realizarea copiilor nu e ceva nou.
Și tu l-ai copiat pe Vionnet în San Sebastián.
Copia e semnul succesului. Ești peste tot...
- Coco... - Ajunge!
Coco vrea să nu mai vorbiți despre voi.
Aș vrea să vorbesc despre mine.
Ce ciudat!
Voiam să-ți spun c-am decis să revin în modă.
Grozav! Știam că te vei întoarce într-o zi.
Felicitări, Coco!
Mă bucur mult.
Mulțumesc, prieteni.
E important să știu că mă susțineți.
- N-o să fie ușor. - Contează pe ajutorul meu!
Orice ai nevoie.
Mulțumesc, Cristóbal, ești un bun prieten.
Știai că Cristóbal mi-a dat
unul dintre cele mai frumoase cadouri primite vreodată?
Serios?
Un portret de-al meu pictat de Cassandre.
Nu voi uita niciodată, Cristóbal.
Arătam ca o maimuță deghizată.
- Ești teribilă! - Dar frumoasă.
Îl ador, e în apartamentul meu de la hotel. Ți-l arăt mai târziu.
Al meu n-are miere.
Dă-mi-l!
Sunt identice.
Mă gândesc să vând o parte din acțiunile mele.
- De ce? - Mai multe voci în domeniul nostru.
Ar trebui să fie simbolic. Tot noi vom avea majoritatea acțiunilor.
De ce vrei mai multe voci?
Tu și Cristóbal nu sunteți de-ajuns?
N-am observat, dar mi-e dor de Wladzio.
El mereu echilibra balanța.
E greu să ne descurcăm doar cu Cristóbal.
L-ai întrebat pe Cristóbal ce mai face?
Prietenii întreabă chestii de-astea.
Moartea lui Wladzio încă-l bântuie, sunt sigur.
E stânjenitor, Virgilia.
Lasă stânjeneala deoparte și întreabă!
E ușor să spui.
Uită-te la mine!
Ce vei face, Nicolás?
Întreabă-l!
Bună dimineața, dle Balenciaga!
E o onoare să vă primim la casa de modă Givenchy.
Scuzați recepționista fiindcă nu v-a recunoscut!
Veniți, vă rog!
Dl Givenchy nu este aici?
Scuze, nu se întoarce azi. Vă pot ajuta cu ceva?
Nu, eram în zonă și am venit să-l salut.
Hubert mi-a spus despre întâlnirea de la New York.
Nu l-am mai văzut așa entuziasmat.
Mă bucur.
Dvs. cine sunteți?
Mă cheamă Philippe Venet.
Sunt asistentul lui personal.
Doriți să-i lăsați un mesaj?
Nu, doar am trecut să-l salut.
Nicio grijă, îl văd mai târziu și-i spun c-ați venit.
- Mulțumesc. La revedere! - La revedere!
Mai în față, te rog.
Spatele trebuie să fie mai mulat.
Ai înțeles, Salvador?
Te rog, Fernando, să se vadă clar pe schiță.
Să continuăm cu următoarea!
Suzanne, Colette!
A sunat Edith Head. E în Paris.
Cu Hepburn. Vrea să te vadă.
- Katherine Hepburn? - Nu, cea nouă.
Dar David este logodit.
Linus, fratele lui mai mare,
încearcă s-o seducă pentru a o distanța de fratele lui, David,
și să salveze logodna lui cu Elizabeth.
Încă o comedie romantică.
Dar ea încearcă să se sinucidă. Asta e comedie?
Sabrina trebuie să se întoarcă la Paris cu reprezentarea strălucirii lui.
Ar fi un clișeu să se îmbrace în Dior.
Credem că o creație de-a dvs. va fi perfectă.
Sunt flatat. Serios!
Știi că-mi plac filmele, Edith.
Dar nu cred că se poate.
Suntem ocupați cu noua colecție.
Trebuie doar să ne arătați rochiile dintre care putem alege...
Nu, mă cunosc, nu mă voi putea distanța de ea.
Există vreo cale să vă convingem?
Pot recomanda un designer care cred
că vi se va potrivi perfect.
E stilul pe care-l căutați.
Da?
Luăm cina la Ramponneau.
- Foarte bine. - Vrei să vii cu noi?
N-am mai ieșim împreună de mult.
Nu cred că pot, dar mersi, Nicolás.
Cum te mai simți, Cristóbal?
Eu?
Sunt bine.
Ce întrebare e asta?
Scuze, poate am fost prea indiscret.
Nu, îmi pare rău. Sunt bine.
Atunci...
Te las cu treaba ta.
- La revedere! - La revedere!
Au fost mereu amabili cu mine.
Nu e asta. M-am plictisit de ei.
Nu vorbim despre multe,
și se termină mereu ca o ședință de lucru.
Dar îți place să vorbești despre muncă.
Nu, îmi place să vorbesc despre modă.
Dar Nicolás vorbește doar despre afaceri și mă plictisește.
Bună seara!
E Givenchy?
- Ce surpriză, Cristóbal! - Hubert! Da.
Am venit să sărbătorim.
Fac costume pentru Audrey Hepburn în ultimul film al lui Billy Wilder.
- Mersi c-ai trimis-o la mine. - Cu plăcere.
E grozavă, nu-i așa?
Foarte amabilă.
Ne înțelegem foarte bine,
dar am crezut că este Katherine Hepburn.
Am avut aceeași problemă.
- El e prietenul meu, Philippe Venet. - Da.
Ne-am cunoscut când dl Balenciaga a venit la magazin.
El este Ramón, tot un prieten.
- Încântat de cunoștință. - Încântat.
Vorbesc serios.
Aș putea vizita magazinele din Madrid sau Barcelona sub acoperire
și să învăț toate tehnicile voastre.
Te auzi ce spui?
Lucrezi în haute couture, Hubert. O vei îmbrăca pe Audrey Hepburn.
- De ce mai înveți? - De ce nu?
Nu, e prea târziu pentru asta.
Trebuie să fii alături de lumea bună.
Îți pot trimite niște cusătoare să le pregătească pe ale tale.
Apoi, să ai încredere în bunul tău gust.
Pe care chiar îl ai.
Și să te rogi.
- Să mă rog? - Sigur că da.
În fiecare după-amiază, mă opresc și merg la o slujbă
la biserica Saint Pierre de Chaillot.
Ar trebui să vii cu mine într-o zi.
N-ar strica.
Sunt protestant, Cristóbal.
Sunt arătoși, nu?
Arătoși?
Ce fel de comentariu e ăsta?
E din partea cuiva care apreciază frumusețea.
Crezi că Givenchy și Venet...
Știi tu...
Nu știu și nu-mi pasă.
Nu-mi place când vorbești așa.
- Ce am zis? - Nu discut despre așa ceva!
Să luăm un taxi, te rog.
Numărul 39.
E ultima mea prezentare.
Știi că-mi vei lipsi.
Desigur.
Numărul 40.
Ramón.
Ce este?
Bărbatul cu ochelari din spate.
Cu costum cu dungi albe.
Scrie ceva pe mâneca lui. Vezi?
Da, văd.
Oprește-l când pleacă
și forțează-l să-ți arate cămașa!
Ai înțeles?
Mă scuzați!
- Bună! - Bună ziua!
- V-a plăcut prezentarea? - Da, foarte mult.
- Nemaipomenită! Frumoasă! - Mulțumesc.
Veniți cu mine un moment, vă rog?
- Nu înțeleg. - Doar un moment.
O secundă.
- Sigur. Pe aici? - Da, mersi.
Foarte frumoasă colecție.
Vă scoateți jacheta, vă rog?
- Vreți să-mi scot jacheta? - Da, vă rog.
Cum am spus, mă grăbesc. Trebuie să plec.
În ce domeniu lucrați?
Din același mediu ca întotdeauna.
- Vin aici de ani de zile. - Pot să-ți văd cămașa?
Uite, nu știu ce problemă ai...
Pot să-ți văd cămașa?
Nu, nu-ți voi arăta cămașa! Ia-ți mâinile de pe mine!
Arată-mi cămașa!
Ce suntem acum? Niște tâlhari?
Ne purtăm elegant și rupem cămăși!
A fost doar mâneca. Îmi pare rău.
Ce voiați să fac?
Nu mai putem continua așa.
Schițele designurilor mele în ziare,
reviste și acum pe mâneci?
Asta se întâmplă când limitezi ce putem publica.
Te joci cu focul când vine vorba de presă, Cristóbal.
Nu realizezi că înmulțirea copiilor ne poate ruina?
Ce alternativă avem? Să le declarăm război?
Asta nu ne va ruina?
O vedem ca pe o problemă a casei Balenciaga,
dar afectează toată industria.
Dior, Balmain... e la fel pentru noi toți.
Trebuie să vorbim cu sindicatul,
ca să amânăm prezentările pentru presă.
Și ce vom realiza cu asta?
Am putea trimite rochiile clientelor noastre și la magazine
înainte să le vadă revistele.
Vor trebui să înțeleagă.
Foarte bine.
Am putea încerca.
Mulțumesc, Nicolás.
„Cristóbal Balenciaga rămâne ascuns și invizibil,
dar asta nu-l oprește...
să fie considerat rege.”
„Totul cu...” Mulțumesc.
„Totul, cu permisiunea Dior.
Are vânzări mai bune, dar toți calcă pe urmele lui Balenciaga.
Ce creează Balenciaga azi, toți vor copia peste două sezoane.”
Foarte bună, nu?
Nicolás a sugerat să mai aducem acționari.
M-am gândit c-ai vrea să...
Pe bune?
Mulțumesc.
Nu vei regreta.
Conform transferurilor făcute în cadrul companiei,
resursele vor fi împărțite în felul următor...
dl Balenciaga, 500 de acțiuni.
Domnul Bizkarrondo, 1.493 de acțiuni.
Domnul De Bareño, două acțiuni.
Dl Tamisier, o acțiune.
Dl Esparza, o acțiune.
Dl Leyrat, două acțiuni.
Dl Hommey, o acțiune.
În total, 2.000 de acțiuni.
- Interzicem presa? - Nu o interzicem.
- Doar o amânăm. - De ce nu rezolvați în instanță?
Așa au făcut Dior și alți designeri.
Nu va merge.
Înțeleg, dar ce sugerezi e imposibil.
Presa este esențială, face să meargă totul.
Înmulțirea copiilor este prețul pe care trebuie să-l plătim.
Ei bine, am încercat.
Poate ar trebui să mergem și în instanță.
Am acceptat ce a spus Lucien fără să protestăm.
Ce putem face?
Cristóbal, te rog să respectăm regulile.
Avem nevoie de liniște.
Să bem o cafea să discutăm ședința?
Nu pot, mă văd cu cineva și am întârziat.
- Mergi pe acolo? - Nu, pe aici.
Ne vedem la atelier.
Nu spun că nu mai au voie să vină!
Vreau doar să-i amân o lună. Cer prea mult?
Presa este puternică fiindcă-i permitem.
- Înțelegi, nu? - Desigur.
Atunci, de ce râzi?
Temperamentul tău mă amuză.
E un magazin gol în fața casei mele de modă,
ar fi perfect pentru noua ta casă.
Îți pot împrumuta niște bani.
Ce părere ai?
De ce faci asta?
Ce vrei să spui?
De ce mă ajuți așa de mult?
Fiindcă eu cred în tine.
Nu voi putea niciodată să-ți întorc favorurile astea.
Nu aștept nimic.
În sfârșit, Cristóbal.
Trebuie să verificăm schițele lui Fernando.
Să mergem!
Ai un moment?
Sigur că da.
Te-am văzut ieșind dintr-un magazin cu Givenchy.
Da, și?
Nu știu ce faci, Cristóbal.
Agnes și Concha mi-au spus că pleacă să lucreze pentru Givenchy.
Doar pentru câteva zile.
Și nu te-ai gândit să-mi spui?
Am uitat, scuze. Nu mi s-a părut important.
Nu ți s-a părut important?
Ești obsedat de falsuri.
Mă hărțuiești cu chestia asta, spui că nu fac destul,
apoi tu finanțezi și ești mentor
pentru un competitor important de-al nostru.
Îi trimiți și clienții de la Hollywood.
Ce e cu tine și Givenchy?
Nu știu ce insinuezi, Nicolás...
E talentat.
Îmi plac creațiile lui.
Îi susțin pe cei care fac ce fac bine, ca întotdeauna.
Nu are nicio legătură cu falsurile.
Doar te rog să nu mă ignori.
Poți închide ușa, te rog?
Luăm în considerare măsuri drastice.
Vom amâna o lună prezentările pentru presă.
Dar vom face o prezentare specială pentru clienții din SUA.
Știi că vei fi dat afară din sindicat?
Da, dar vrem să auzim părerea ta.
Ai o influență uriașă în industria noastră.
Crezi că ne va afecta afacerea?
Sincer, mă îndoiesc.
Dar vor fi supărați.
Mai ales jurnaliștii care vor trebui să revină în Paris peste o lună.
Dar ce pot face?
Balenciaga e probabil singura casă de modă,
pe lângă Dior, poate,
care-și poate permite să facă asta.
CUTREMUR ÎN HAUTE CUITURE
BALENCIAGA și GIVENCHY INTERZIC PRESA
BALENCIAGA ȘI COSTUMUL LUI PE COMANDĂ
BALENCIAGA, NE DESPĂRȚIM
Cristóbal.
Ce este asta?
A trebuit să aflu din presă!
BALENCIAGA NU MAI E INTERESATĂ DE PRESĂ
Ne lași singuri, te rog?
Te rog.
Ar trebui să te dau în judecată, Cristóbal!
Aș înțelege dac-ai face-o.
- Dar dă-mi șansa asta! - Suntem criticați foarte dur!
Cum ai putut lua decizia asta fără mine?
Ne vor termina, Cristóbal!
Am vorbit cu Carmel Snow...
Nu-mi pasă de Carmel Snow!
Nu mă respecți nici ca prieten, nici ca cel mai mare acționar.
Am fost mereu recunoscător pentru ajutorul tău, Nicolás,
dar n-am încredere în judecata ta.
Te joci cu banii mei!
Atunci, ți-i dau ție!
Cât vrei?
Nu mă poți lega!
Sunt ostatic!
Eu fac totul!
Și fac o treabă bună!
Din ce-am auzit, mă descurc bine.
Bine.
Lasă-mă să fac cum vreau eu!
Tu faci totul.
Lasă-mă să fac cum cred sau plec!
Am doar două opțiuni.
Lasă-mă să fac cum vreau sau plec!
Mă simt ca un prizonier!
N-am știut că te simți așa din cauza mea.
Acum știi.
Dacă asta e situația, nicio grijă, îmi voi vinde acțiunile.
Nu voi sta să văd cum distrugi afacerea.
Nu o voi distruge.
- Nu o voi distruge. - Uite, Cristóbal...
Sunt prea bătrân pentru asta.
Nu am copii de care să am grijă.
Vreau să trăiesc în pace.
Îmi pare rău că se termină așa.
Nicolás...
Nicolás!
CRISTÓBAL: Nu am putut face altfel.
Nu sunt mândru de asta.
N-a fost o trădare.
Am fost orbit de obsesia mea să opresc copiile.
Nu m-am gândit la sentimentele lui Nicolás,
dar m-am simțit limitat.
În plus, am fost convins că decizia mea era corectă.
Dnă Rothschild! Dnă baroană!
Eugenia Sheppard, jurnalist. Vă amintiți?
Bună ziua, dnă Sheppard!
Ce credeți despre noua colecție?
Nu știu dac-ar trebui să vă spun, dar...
- Bună dimineața! - Bună dimineața, dle!
Ce se întâmplă?
Eugenia Sheppard a scris despre colecție.
Ce a spus?
„Regret că trebuie să scriu
un articol la mâna a doua
despre noua colecție a unuia dintre cei mai buni designeri,
dar Balenciaga m-a forțat să fac asta.
«Balenciaga e la apogeu».
Asta au spus clienții care au privilegiul să participe
de la prezentarea de două ore care a avut loc ieri.”
A mers bine, nu?
Acum vor vrea să știe cum arată rochiile pe care nu le-au văzut.
Vom vedea dacă va dura.
Scrisoarea de demitere din sindicat. Sunt furioși.
Lumea întreabă despre dl Bizkarrondo.
Ce ar trebui să spun?
Zi-le să se concentreze la treaba lor!
Trebuie să începem pregătirea prezentării din New York.
Voi vorbi cu Hubert.
Mulțumesc.
Bună!
Ce mai faci, Virgilia?
Nu te uiți la mine?
Ce vrei, Cristóbal?
Să știu ce mai faci.
Acum vrei să știi ce mai facem?
Nu te-a interesat când ne-ai dat afară.
N-am făcut așa ceva.
Sincer, sunt foarte supărată pe voi doi.
Și pe Nicolás.
Nu v-ați gândit la mine.
Compania este și a mea.
Și eu am ajutat la ridicarea ei.
Și, din cauza voastră, am pierdut-o.
Cum de nu v-ați înțeles? Nu pricep.
Încă ați putea să vă întoarceți. Aș fi încântat. Ăă...
Dar sub condițiile tale, nu?
Nu mă face să râd!
Ai citit recenziile?
Vorbești serios, Cristóbal?
Ascultă-mă!
Amânarea prezentărilor pentru presă nu ne-a dăunat.
Dimpotrivă, a ajutat.
Despre ce vorbești?
Crezi că asta contează acum?
- Domnule... Scuzați-mă. - Nu-ți face griji, stai.
Bună ziua, dnă Bizkarrondo! Mă bucur să vă văd.
- Ați dorit să mă vedeți? - Da, Renée.
Poți trimite asta la mine acasă?
O să mă ocup, nu vă faceți griji!
Mulțumesc foarte mult.
Ei bine...
Eu plec.
Ai grijă de tine, Renée!
Și dvs. Salutați-l pe dl Bizkarrondo!
Adio, Cristóbal!
Adio!
I-ați mai văzut vreodată?
Nu. Niciodată.
Am terminat. Te rog, Ramón.
Da.
Cum este?
Ei bine... ce vrei să spun?
E bună.
Dar era bună și înainte.
Dacă nu te deranjează, mie îmi place mai mult așa.
Cristóbal, nu contează ce alegi.
Sunt minunate.
- Ești în formă foarte bună. - Ajunge!
E amuzant.
- Ce coincidență! - Ce?
Uite!
Același material. Ce coincidență!
Ce s-a întâmplat, Cristóbal?
Nu-mi place.
- Ce este? Țesătura? - Nu.
Nu e asta.
Mă deranjează că ai atâta control asupra creației designerilor.
Nu înțeleg.
E materialul despre care am vorbit ultima dată.
- Asta mi-ai cerut. - Știu.
Dar nu m-am implicat în crearea țesăturii.
Cine știe câtor designeri le-ai oferit-o?
Gustav...
vreau să-ți fac o ofertă.
Vreau să creăm o țesătură,
noi doi.
O țesătură care să fie doar pentru mine.
Pe care s-o pot controla.
Ce spui?
Subtitrarea: Caterin Dobre