”När man såg hans klänningar, verkade de orörda.
De flöt, de rörde sig, de skapade mysterium.” Hubert de Givenchy
DETTA HAR HÄNT
Herr Dior.
Balenciaga har en rival till sist.
Det finns bara en sak som Dior gör bättre.
Kommunikation.
Cristobál vägrar varje gång någon föreslår en intervju.
Marknadsföring och mode är ingen bra match, de utesluter varandra.
För företagets bästa.
Ibland känns det som om du bara bryr dig om pengar.
Mitt arbete är bättre sedan mamma dog.
Jag har inte sett något så intressant på länge.
Många förstår inte din design.
Men om två säsonger kommer alla kopiera dig.
Leverantörerna har stor makt.
De kommer, visar vad de vill ha. Det är inte rättvist.
Vi har en ny kille från ditt land i min studio.
Han heter Ramón.
Wladzio ligger på sjukhus.
Han har fått en stroke.
CATHERINETTES PARTY PARIS 1949
Får jag se din jacka?
Din jacka.
Får jag se den?
Att få till den perfekta ärmen är bland det svåraste.
Det handlar om en balans mellan att tillpassa ärmen ordentligt
och låta armen röra sig fritt.
Ärmen är böjd.
Vad gör du?
Lugn, jag fixar dem.
Vilken röra.
Men designen är inte din.
Är han alltid sån här?
Han tar isär och gör om klänningar mitt i middagar.
Precis som vår Cristóbal.
Bäst att du får den att se bra ut.
Ser du? Vecket bakom ärmen...
ger den volym och får den att falla rakt.
Små steg och, mestadels, snabba.
Följ klänningen.
En gång till.
Och färdigt.
Gör exakt så här.
Håll strykjärnet nära.
Forma konstant kragen.
Se till att alla gör precis så här.
Huvudtråden och överstygnen i en högervinkel,
annars förlorar tyget sin form.
Herr Balenciaga är väldigt noga med detta.
Mr Balenciaga är väldigt noggrann med ärmarnas inpassning.
Herr Balenciaga vill att varje tråd är två centimeter lång.
Herr Balenciaga tillåter inget annat.
Hr Balenciaga är mycket krävande rörande detta.
-Åh! -Tyst!
Herr Balenciaga vill att vi jobbar i tystnad.
Jag förstår inte.
Jag betalar en förmögenhet, men han kommer inte?
Jag är ledsen, men herr Balenciaga gör aldrig några framträdanden.
Inga undantag.
Det kan verka dyrt, men du köper inte bara två klänningar.
Det du betalar för är en licens
att reproducera de två modeller du gillar bäst.
Tack.
PARIS 1953 ORLY-FLYGPLATSEN
Kanske längre ärmar.
Om jag gör dem längre förlorar klänningen balans.
Du har lyckats så bra, Cristóbal.
Vem hade kunnat tro det?
Har du märkt att när folk lämnar dig gör du framsteg?
Wladzio, snälla.
Kom igen! Låtsas inte att du inte märkt det.
När din mamma dog var det du som sa att ditt arbete blev bättre.
Och nu när jag är borta är det ännu bättre.
Vad är det du säger? Så fort jag gör nåt
undrar jag vad ni två hade tyckt.
Ja, men du vet inte.
Testa mig.
Fråga mig vad jag tycker om dina senaste alster,
den halvtajta klänningen...
Jättefin.
Vad tycker du om mina senaste kollektioner?
AMERIKANSKA GROSSHANDLARFÖRBUNDET
Herr Balenciaga.
-Vilket nöje. -Nöjet är på min sida.
Låt mig presentera dig.
Benjamin Grindley, senior chef.
Vilken ära att du är här.
Kungen av parisisk haute couture på vårt kontor!
Vad mer kan jag begära?
-Så jag ska... Vi kan väl... -Låt oss gå till konferensrummet.
...en lite modeshow för er som ni kommer att älska.
Ni kommer att älska...
Får jag röra vid den?
-Får jag röra den? -Margaret, snälla.
Den är inte dålig... men inte så bra heller.
Inte illa...
Hur kan vi göra den bättre?
Om jag hade fått det här tyget...
hade jag gjort en annan klänning.
Om huset Balenciaga får dig att köpa klänningen
är det för att du ska veta vilket tyg du ska använda i kopian.
Sant.
Vi måste vara konkurrenskraftiga.
Och de europeiska tygerna
är mycket dyra på grund av de höga importskatterna.
Balenciaga har aldrig varit billigt.
Balenciaga har aldrig varit billig.
Titta...
problemet är piratkopior.
Marknaden för piratkopior sprider sig som en löpeld.
Piratkopior säljs till konkurrenskraftiga priser. Och vi...
kan inte konkurrera med dem om vi höjer priserna.
Underbar.
Hej.
Du är Cristóbal Balenciaga, va?
Ja.
Den sista jag väntade mig stöta på.
Varför sitter du helt ensam i ett hörn?
Min tolk drack för mycket champagne.
Hon lämnade mig ensam, och jag förstår inte ett ord.
Jag heter Hubert de Givenchy. Jag jobbar också med mode.
Ja, Givenchy.
Jag läser inte mycket om mode, men känner till ditt arbete.
Sätt dig, är du snäll.
Oss emellan, alla pratar om Dior, men du är en sann mästare.
Och vad gör du här?
Jag funderar på att lansera en prêt-à-porter-kollektion.
Jag ska titta på en fabrik, se vilka maskiner de använder.
Massproduktion.
-Lämnar du haute couture? -Jag tänkte kombinera de båda.
Iställer för att bli kopierad ska jag kopiera mig själv.
Piratkopiorna.
Jag satte mig faktiskt här
för att jag inte står ut med att se
en kvinna i en kopia av min design, hemskt tillverkad.
Var då?
Hon med prickig klänning.
Var fick hon tag på den?
Hon säger att hon köpte den i Greenwich Village.
Det är synd att jag ska åka imorgon.
Jag var 17 och berättade för föreståndaren för modehuset Balenciaga
att jag var ett stort fan och ville ansluta till dina led.
Nu är jag glad att hon sparkade ut mig.
Jag skulle ha hatat det jobbet.
Jag är ledsen.
-Hoppas vi inte var för hårda. -Nej.
Föreståndaren var lite hård,
men sen välkomnade en väldigt snäll man mig.
Jag tror hans namn var ryskt.
-Wladzio. -Precis.
Ursäkta, men vi stänger nu.
Ja, vi går.
De sparkar ut oss.
Det var ett nöje att träffa dig, Cristóbal.
Hallå?
Jag sa åt dig att ringa när du kom. Jag skulle ha hämtat dig.
Det behövs inte. Jag tog taxi.
Hur gick det?
Det gick bra.
Du verkar glad, va?
Hubert de Givenchy. Ska jag visa honom in?
Nej, jag kommer.
Men... ska du lämna det så här?
Avsluta det, du.
Ta en paus.
Nej. Nej, nej, nej.
Hubert.
Vilken överraskning!
-Förlåt att jag dyker upp så här. -Ingen orsak.
Det är ingen fara.
-Jag har med mig nåt till dig. -Har du?
Kom till mitt kontor.
-Ditt modehus är otroligt. -Tack.
Jag gick runt i Greenwich Village och såg den i ett fönster.
Det stod inget på lappen, men det var en skylt bredvid.
Det stod: "En Balenciaga-design."
Otroligt.
Och från den senaste kollektionen.
Vänd dig om, tack.
Titta, baksidan är helt annorlunda.
För skissen visar bara framsidan.
Seventh Avenue var full av falska Dior-affärer
med dålig kvalitet.
-Du kan gå, tack. -Tack.
Publicerandet av skisser eldar på piratkopiorna.
Vi måste stoppa modemagasinen.
Ja, men vad vill du att vi ska göra?
Förbjud dem att visa mer än två, tre designer per säsong.
Jag vet inte. Jag förstår att du är orolig,
men glöm inte att vi överlever tack vare pressen.
Det är ett viktigt beslut som vi inte får fatta förhastat.
Där är det.
Vad ska vi göra?
För vi har olika åsikter.
Fråga dina vänner inom pressen, då.
Men gör det diplomatiskt.
Det ska jag.
Tack.
Du är sen, Cristóbal.
Jag förlåter dig.
Hej.
-Vi har champagne. -Jag ville träffa dig.
Vad är det här med att begränsa vilken design vi får visa?
-Ni uppmuntrar till piratkopiering. -Cristóbal.
Många av våra kunder är från USA och kan inte se visningarna.
Vi måste visa dem så att de fortsätter att köpa dina klänningar!
De slutar köpa dem om de ser att alla kan ha en.
Varför komma till Paris
om butiken intill har en kopia när de kommer hem?
-Allt på grund av bilderna på... -Cristobál, nu räcker det.
Att göra kopior är inget nytt.
Du kopierade själv Vionnet i San Sebastián.
Kopior är ära. Du är överallt...
-Coco... -Nog!
Coco vill att ni slutar prata om er själva.
Jag vill prata om mig.
Så ovanligt.
Jag ville säga att jag har beslutat mig för att återvända till modet.
Jättebra! Jag visste att du skulle återvända en dag.
Gratulerar, Coco.
Så glädjande.
Tack, mina vänner.
Det är viktigt att veta att ni stöttar mig.
-Det kommer inte att bli lätt. -Räkna med min hjälp.
Vad du än behöver.
Tack, Cristóbal, du är en god vän.
Visste du att Cristóbal gav mig
en av de bästa presenter nån nånsin har gett mig?
Verkligen?
Ett porträtt av mig av Cassandre.
Det glömmer jag aldrig, Cristóbal.
Jag såg ut som en apa som klätt ut mig.
-Du är hemsk. -Men vacker.
Jag älskar den, den är i min svit. Jag visar den senare.
Det är ingen honung i mitt.
Ge det till mig.
De är identiska.
Jag funderar på att sälja några aktier.
-Varför det? -Så att vi får fler röster i vårt företag.
Det vore symboliskt. Vi skulle ändå ha flest aktier.
Varför vill du ha fler röster?
Räcker det inte med dig och Cristóbal?
Jag hade inte märkt det, men jag saknar Wladzio.
På nåt sätt bröt han alltid dödläget.
Att hantera Cristóbal ensam är inte lätt.
Har du frågat Cristóbal hur han mår?
Vänner ställer såna frågor.
Wladzios död hemsöker honom säkert.
Det är pinsamt, Virgilia.
Lägg pinsamheten åt sidan och fråga.
Lätt att säga.
Se på mig.
Nicolás, vad ska du göra?
Fråga honom.
Hej.
Herr Balenciaga, god morgon.
Det är en ära att välkomna dig hit, till huset Givenchy.
Ursäkta att receptionisten inte kände igen dig.
Kom, snälla.
Är mr Givenchy inte här?
Ledsen, han återkommer inte idag. Kan jag hjälpa dig?
Nej, jag var i närheten och ville hälsa på honom.
Hubert berättade för mig om ert möte i New York.
Jag har aldrig sett honom så uppspelt.
Det är jättebra.
Och vem är du?
Jag heter Philippe Venet.
Hans personliga assistent.
Vill du att jag lämnar ett meddelande?
Nej, jag ville bara säga hej.
Oroa dig inte, jag träffar honom senare och hälsar att du tittade förbi.
-Tack, hej då. -Hej då.
Rör er framåt, tack.
Baksidan måste sitta snävare.
Uppfattat, Salvador?
Fernando, snälla, gör det tydligt på skissen.
Då tar vi nästa.
Suzanne, Colette.
Edith Head ringde. Hon är i Paris.
Med Hepburn. Hon vill träffa dig.
-Katherine Hepburn? -Nej, den nya.
Men David är förlovad.
Så Linus, den äldre brodern,
försöker förföra henne för att dra henne från sin bror David
och rädda hans förlovning med Elizabeth.
Ännu en romantisk komedi.
Men hon försökte ta sitt liv. Är det komedi?
Sabrina måste återvända till Paris och representera dess glamour.
Det vore för klyschigt att klä henne i Dior.
Vi tycker du vore perfekt.
Smickrande.
Och du vet att jag älskar film, Edith.
Men jag tror inte att det är möjligt.
Vi är upptagna med den nya kollektionen.
Du skulle bara behöva visa oss klänningarna vi kan välja mellan...
Nej, jag vet själv att jag inte kan distansera mig från det.
Finns det nåt sätt att övertyga dig?
Jag kan rekommendera en designer som jag tycker
skulle passa dig perfekt.
Den stil du letar efter.
Ja?
Vi ska äta middag på Ramponneau.
-Jaha. -Vill du göra oss sällskap?
Vi har inte gått ut tillsammans på ett tag.
Jag tror inte att jag kan, men tack ändå.
Hur är det med dig, Cristóbal?
Mig?
Jag mår bra.
Vad är det för en fråga?
Förlåt, jag kanske var för nyfiken.
Nej, förlåt. Jag mår bra.
Då...
ska jag låta dig fortsätta.
-Hej då. -Hej då.
De har alltid varit snälla mot mig.
Vi pratar inte om mycket,
Vi har inte så mycket att prata om,
och det slutar alltid med ett jobbmöte.
Men att prata om jobb är det bästa du vet.
Nej, jag gillar att prata om mode.
Men Nicolás pratar bara om jobb, och det gör mig uttråkad.
God afton.
Är det Givenchy?
-Cristóbal, vilken överraskning. -Hubert! Det är det.
Vi har kommit för att fira.
Jag gör kläderna till Audrey Hepburn i Billy Wilders senaste film.
-Tack för att du skickade henne till mig. -Ingen orsak.
Hon är toppen, eller hur?
Så trevlig.
Vi kommer så bra överens,
men jag trodde hon var Katherine Hepburn.
Jag hade samma problem.
-Det här är min vän, Philippe Venet. -Ja.
Vi träffades när herr Balenciaga kom till deras atélje.
Och det här är Ramon, en annan vän.
-Trevligt att träffas. -Angenämt.
Jag menar allvar.
Jag kan besöka dina ateljéer i Madrid och Barcelona under täckmantel
och lära mig alla dina tekniker.
Hör du själv vad du säger?
Du är haute couture, Hubert. Du klär Audrey Hepburn.
-Varför fortsätta träna? -Varför inte?
Nej, det är för sent för det.
Du behöver omge dig med bra människor.
Jag kan skicka några sömmerskor som tränar upp dina.
Och sen, lita på din goda smak.
Som du har.
Och be.
-Be? -Givetvis.
Varje efermiddag går jag till en gudstjänst
i Saint Pierre de Chaillot-kyrkan.
Du borde följa med en dag.
Det skulle inte skada.
Jag är protestant, Cristóbal.
Visst är de stiliga?
Stiliga?
Vad för sorts kommentar är det?
En kommentar från nån som uppskattar skönhet.
Tror du att Givenchy och Venet...
du vet...
Jag vet inte, och bryr mig inte.
jag gillar inte när du säger så.
-Vad sa jag? -Börja inte nu!
Vi tar en taxi, tack.
Nummer 39.
Min sista visning.
Du vet att jag kommer att sakna dig.
Självklart.
Nummer 40.
Ramón.
Vad är det?
Där bak, mannen i glasögon.
Med vit kritstreckskostym.
Han skriver nåt på ärmen. Ser du?
Ja, jag ser.
Stoppa honom när han går
och tvinga honom att visa sin skjorta.
Förstått?
Ursäkta mig!
-Hej. -Hej.
-Gillade du visningen? -Ja, väldigt mycket.
-Utsökt. Vacker. -Tack.
Skulle du kunna följa med mig ett slag?
-Jag förstår inte. -Det går fort.
Bara ett ögonblick.
-Okej, visst. Den här vägen? -Ja, tack.
En riktigt fin kollektion.
Kan du vara snäll och ta av dig kavajen?
-Vill du att jag tar av mig kavajen? -Ja, tack.
Jag har bråttom, jag måste verkligen gå.
Vilken tidning är du från?
Från samma medium som... alltid.
-Jag har kommit hit i åratal. -Får jag titta på skjortan?
Jag vet inte vad ditt problem är...!
Får jag titta på skjortan?
Nej, jag tänker inte visa skjortan! Bort med tassarna!
Visa skjortan!
Visa mig skjortan!
Vad är vi nu? Simpla busar?
Vi agerar fint och river sönder skjortor!
Det var bara ärmen. Jag beklagar.
Vad mer vill du att jag ska göra?
Vi kan inte fortsätta så här.
Skisser av min design i tidningar,
tidskrifter, och nu på ärmar?
Så går det när man begränsar vad de får publicera.
Du leker med elden när det gäller pressen, Cristóbal.
Förstår du inte att om kopiorna sprids, kan vi bli ruinerade?
Vad är alternativet? Förklara krig mot dem?
Kommer inte det att ruinera oss?
Vi ser det som ett problem bara för huset Balenciaga,
när det påverkar hela branschen.
Dior, Balmain... det är samma sak för oss alla.
Vi måste prata med syndikatet
så att vi kan fördröja pressvisningarna.
Och vad uppnår det?
Vi kan skicka klänningarna till våra kunder och varuhus
innan tidningarna ser dem.
De måste förstå.
Då så.
Vi kan lika gärna försöka.
Tack, Nicolás.
"Cristóbal Balenciaga förblir avskärmad och osynlig,
men det hindrar honom inte från att bli kallad, nej...
krönt som kejsare."
"Allt med..." Tack.
"Allt med Diors tillstånd.
Han har bättre försäljning, men alla följer i Balenciagas fotspår.
Det Balenciaga designar idag kommer alla kopiera om två säsonger."
Jättebra, eller hur?
Nicolás föreslog att ta in fler aktieägare.
Jag tänkte att du kanske ville...
Verkligen?
Tack.
Du kommer inte att ångra det.
Enlligt överföringarna inom företaget
resurserna kommer att delas upp på följande sätt...
Herr Balenciaga, 500 aktier.
Mr Bizkarrando, 1 493 aktier.
Mr De Bareño, två aktier.
Herr Tamisier, en aktie.
Herr Esparza, en aktie.
Herr Leyrat, två aktier.
Herr Hommey, en aktie.
Sammanlagt 2 000 aktier.
-Bannlysa pressen? -Nej, inte bannlysa.
-Bara fördröja. -Varför inte lösa det i rätten?
Det har Dior och andra designers gjort.
Det fungerar inte.
Jag förstår, men det du föreslår är omöjligt.
Pressen är livsviktig, den får hjulen att snurra.
Spridningen av piratkopior är priset vi måste betala.
Vi försökte.
Kanske vi också borde ta det till rätten.
Vi accepterade det Lucien sa utan strid.
Vad kan vi göra?
Cristóbal, snälla, låt oss följa reglerna.
Vi behöver lite utrymme.
Ska vi ta lite kaffe och diskutera mötet?
Jag kan inte, jag ska träffa nån och är sen.
-Ska du ditåt? -Nej, hitåt.
Vi ses i ateljén.
Jag säger inte att de aldrig får komma!
Jag vill bara fördröja dem en månad, är det för mycket begärt?
Pressen är mäktig eftersom vi tillåter det.
-Förstår du? -Självklart.
Varför skrattar du då?
Ditt humör roar mig.
Det finns en stor, tom butik framför huset,
den vore perfekt för ditt nya modehus.
Jag kan låna dig lite pengar.
Vad tycker du?
Varför gör du detta?
Vad menar du?
Varför hjälper du mig så mycket?
För att jag tror på dig.
Jag kommer aldrig att kunna gengälda tjänsterna.
Jag förväntar mig ingenting.
Cristóbal, äntligen.
Vi måste kolla Fernandos skisser.
Kom.
Har du ett ögonblick?
Ja, visst.
Jag såg dig precis lämna en ateljé med Givenchy.
Ja, och...?
Jag är inte säker på vad du gör, Cristóbal.
Agnes och Concha sa åt mig att nästa vecka ska de jobba med Givenchy.
Det är bara för ett par dagar.
Och du tänkte inte berätta det för mig?
Förlåt, jag glömde. Det kändes inte viktigt.
Kändes det inte viktigt?
Du är besatt av piratkopior.
Du trakasserar mig om det för att jag inte gör nog,
och sen finansierar du och är mentor
åt en av våra främsta konkurrenter. Utöver att ge honom kunder från Hollywood.
Vad är på gång mellan dig och Givenchy?
Jag vet inte vad du insinuerar, Nicolás, men...
Han är begåvad.
Jag gillar hans arbete.
Jag stöttar folk som gör saker rätt, och har alltid gjort det.
Det har inget med piratkopior att göra.
Jag ber dig bara att inte ignorera mig.
Kan du stänga dörren, tack?
Vi funderar på drastiska åtgärder.
Vi kan fördröja pressen i en månad.
Men vi behöver göra en specalvisning för amerikanska kunder.
Du vet att ni kommer att sparkas ut från syndikatet?
Ja, men vi ville höra din åsikt.
Du har stort inflytande över vår bransch.
Tror du att det påverkar våra affärer?
Ärligt talat tvivlar jag på det.
Men de kommer att bli arga.
I synnerhet journalister som måste komma till Paris en månad senare.
Men vad kan de göra?
Balenciaga är troligen det enda huset,
förutom kanske Dior,
som har råd med det här.
JORDBÄVNING INOM HAUTE COUTURE
BALENCIAGA OCH GIVENCHY BANNLYSER PRESSEN
BALENCIAGA OCH HANS SKRÄDDARSYDDA KOSTYM
DET ÄR UTE MED OSS, BALENCIAGA
Cristóbal.
Vad är det här?
Jag fick reda på det genom pressen!
BALENCIAGA VÄNDER SIG BORT FRÅN PRESSEN
Kan du lämna oss ifred, tack?
Snälla.
Jag borde stämma dig, Cristóbal!
Det skulle jag förstå om du gjorde.
-Men du gav mig den här chansen. -Vi blir rejält kritiserade!
Hur kunde du fatta det här beslutet utan mig?
De kommer att förgöra oss!
Jag talade med Carmel Snow--
Jag bryr mig inte! Jag bryr mig inte om Carmel Snow!
Du respekterar mig inte som vän eller som den största aktieägaren.
Jag har alltid varit tacksam för din hjälp,
men jag litar inte på ditt omdöme.
Du leker med mina pengar!
Då ger jag dem till dig!
Hur mycket? Hur mycket vill du ha?
Du kan inte binda upp mig!
Jag blir hållen som gisslan!
Jag gör allt!
Och jag gör ett bra jobb!
Utifrån vad jag har läst, så går det bra.
Okej.
Låt mig göra saker på mitt sätt.
Du gör allt.
Låt mig göra på mitt sätt,
annars går jag.
Jag ser bara två val.
Låt mig göra som jag vill, annars går jag.
Jag känner mig som en fånge!
Jag visste inte att du kände så på grund av mig.
Nu vet du.
Okej? Nu vet du.
Om det är så här det är, så säljer jag mina aktier, oroa dig inte.
Jag vill inte stanna och se skeppet sjunka.
Det kommer inte att sjunka.
-Det kommer inte att sjunka. -Hör på...
Jag är för gammal för det här.
Jag har inga barn att ta hand om.
Jag vill leva i frid.
Jag är ledsen att det slutar så här.
Nicolás.
Nicolás!
Jag kunde inte lösa det på annat sätt.
Jag är inte stolt över det.
Det var inget svek.
Jag förblindades av min besatthet att stoppa kopiorna.
Jag tänkte inte på Nicolás känslor,
men jag kände mig begränsad.
Dessutom var jag övertygad om att mitt beslut var det rätta.
Fru Rotschild! Baronessan!
Eugenia Sheppard, journalist. Minns du?
God afton, fru Sheppard.
Vad tyckte du om den nya kollektionen?
Jag vet inte om jag ska berätta det, men...
-God morgon. -God morgon.
Vad är det som pågår?
Eugenia Sheppard skrev om visningen.
Och vad skrev hon?
"Jag är ledsen över att skriva
"en andrahandsartikel
"om den nya kollektionen från en av våra bästa designers,
"men Balenciaga tvingade mig till detta."
"'Balenciaga har nått sin storhetstid.'
Så sa de klienter som hade privilegiet att närvara
"den två timmar långa visningen som ägde rum igår."
Det gick väl bra?
Nu vill de veta hur klänningarna som de inte har sett såg ut.
Vi får se om det varar.
Det avvisande brevet från facket. De är ursinniga.
Folk frågar efter herr Bizkarrondo.
Vad ska jag säga?
Be dem fokusera på sina jobb.
Vi måste börja förbereda en visning i New York.
Jag ska prata med Hubert.
Tack.
Hej.
Hur är det, Virgilia?
Kan du inte titta på mig?
Vad vill du, Cristóbal?
Veta hur du mår.
Vill du veta hur vi mår?
Ni var inte så intresserade när ni sparkade ut oss.
Det har jag inte gjort.
Om sanningen ska fram är jag väldigt arg på er båda.
På Nicolás också.
NI har inte tänkt på mig.
Det här huset är även mitt.
Jag hjälpte till att bygga det.
Och på grund av er två har jag förlorat det.
Varför kan ni inte bli sams? Jag förstår inte.
Du kan ändå komma tillbaka. Jag skulle bli jätteglad. Eh...
Men på dina villkor, va?
Få mig inte att skratta.
Har du läst recensionerna?
Verkligen, Cristóbal?
Lyssna på mig.
Att fördröja visningarna för pressen skadade oss inte.
Tvärtom, det hjälpte oss.
Vad pratar du om?
Tror du att det spelar roll nu?
-Mr... Ursäkta mig. -Ingen fara. Stanna.
Hej, fru Bizkarrondo, trevligt att se dig.
-Du ville träffa mig? -Ja, Renée.
Kan du skicka det här till mig?
Jag ordnar det, ingen fara.
Tack så mycket.
Jaha...
då går jag.
Sköt om dig, Renée.
Detsamma, och hälsa herr Bizkarrondo.
Hej då, Cristóbal.
Adjö.
Såg du dem nånsin igen?
Nej, aldrig.
Jag är färdig. Ramón, varsågod.
Ja.
Hur är den?
Ja... vad vill du att jag ska säga?
Den är bra.
Men den var också bra förut.
Om du inte misstycker, tycker jag att den är bättre så här.
Cristóbal, det spelar ingen roll vad du väljer.
De är underbara.
-Du är i god form. -Nu räcker det...
Det var lustigt.
-Vilket sammanträffande. -Vadå?
Här.
Samma tyg. Vilket sammanträffande.
Vad är det, Cristóbal?
Jag gillar det inte.
-Vad är det? Strukturen? -Nej.
Det är inte det.
Det irriterar mig att du har så stor kontroll över designerns arbete.
Jag förstår inte.
Det är tyget vi diskuterade senast.
-Det var det du bad om. -Jag vet.
Men jag var inte inblandad i skapandet av tyget.
Vem vet hur många designers du erbjuder det till.
Gustav...
Jag vill komma med ett erbjudande.
Jag vill att vi skapar ett tyg,
du och jag.
Ett tyg som bara är till mig.
Som jag kan kontrollera.
Vad säger du om det?
Undertexter: Mattias Backström