„Balenciaga je umělec.
Stejně jako se zeptáte Picassa, co bylo inspirací pro jeho obraz,
můžete se zeptat i muže, který proměnil oděv v umělecké dílo,
jak přišel na onen límeček.“ Prudence Glynnová
V MINULÉ EPIZODĚ
Platím jmění a on tu není?
Pan Balenciaga nikdy nechodí.
Nicolás navrhl přidat další akcionáře.
Napadlo mě, že bys mohl chtít...
Sedmá avenue byla plná
obchodů kopií Diora otřesné kvality.
Vydávání náčrtů tyto podvodné kopie podporuje.
Musíme módní magazíny zastavit.
Jsem Hubert de Givenchy.
Přemýšlím o spuštění řady prêt-à-porter.
Nebudu kopírován, budu kopírovat sám sebe.
Cristóbal mi dal můj portrét od Cassandre.
Přehlídky pro tisk bychom odložili o měsíc.
Jak jsi mohl rozhodnout beze mě?
-Zahráváš si s mými penězi! -Klidně ti je dám!
Je mi líto, že to dopadlo takhle.
Sbohem, Cristóbale.
Chci vytvořit látku. Látku, která bude jen pro mě.
Látku, kterou budu moci kontrolovat.
To je on. Podívej.
Viď, Cristóbale?
Opravdu to dělal ten chlapec?
Ano. Je tak talentovaný.
-Koukej na to. -Neuvěřitelné.
Miluje šaty.
Strávil celé léto v mé šatně.
Jeho matka spravuje šaty, on jí pomáhá.
Jednou se zeptal, jestli by mohl okopírovat mé šaty
a jen se na to podívej. Co na to říkáš?
Je to úchvatné.
-Líbí se ti, Cristóbale? -Ano.
Také se mi líbí, děkuji.
-Půjdeme? -Jdeme.
-Bez vycpávek? -Už žádné vycpávky.
DŮM BALENCIAGA PAŘÍŽ 1957
Všechno je na ramenou.
A mají závaží, tady...
a tady.
A závaží vpředu pomáhá šaty balancovat.
Taigo, při chůzi hýbejte se šaty.
Roztančete je.
-To je ono. -Dior je po smrti.
Měl infarkt.
A Dior, největší konkurent, odešel.
JACHTAŘSKÝ KLUB SAN SEBASTIÁN, 1971
Nikdy jsem ho nepovažoval za konkurenci.
Ale hodně lidí zřejmě ano.
Ale nemůžeme popřít, že po smrti Diora,
jste se stal naprostým králem.
Pokud zůstaly nějaké pochybnosti,
mezinárodní tisk vás korunoval velmistrem vysoké módy.
To je přehnané.
To napsali i řekli. Nemůžete to popřít.
Mohu říct, že s odchodem mého partnera Nicoláse
mi už nikdo nemohl mluvit do mého řemesla.
Vlastně to byla jediná doba,
kdy jsem si dělal co jsem chtěl a nikdo mě nemohl omezovat.
Takhle, Tome.
Zvýrazněte profil a spád od horního okraje až po konec.
Pořídili jsme vlastní fotky,
a ty mohl tisk zveřejnit.
Rozhodoval jsem co a jak.
Ano, pojďte, rychle.
Tady.
A najednou, konečně,
dokonalá látka pro mé návrhy.
Nechte to tady, prosím.
Velmi dobře, děkuji.
Věděl jsi, že má své jméno?
„Gazar.“
Hedvábné nitě byly dvakrát stočeny.
Je poddajná a může přidat na objemu, aniž by bylo nutné zvýšit hmotnost.
Dokážete si představit ten pocit štěstí,
když nejen děláte své vlastní návrhy, ale také látku?
S Gazar jsem měl pocit, jako kdyby byly šaty kompletně mé.
Byl to pěkný okamžik,
to nepopírám.
Není to snadné.
Vždy musíte tu a tam udělat kompromis.
A najednou do sebe všechno zapadne.
A plyne tak, jak má.
To se v životě stává velmi zřídka.
Tehdy se mi to přihodilo.
Co je k tomu potřeba...
a jak rychle vám to proteče mezi prsty.
CRISTÓBALŮV DŮM MADRID, ZÁŘÍ 1960
Osmdesát tři.
Osmdesát šest.
Otočte se, prosím
Třicet devět.
Čtyřicet šest.
Třicet šest. Pomalu. Takhle, děkuji.
-Šedesát dva, -Šest, dva.
-S potěšením. -Ano, děkuji.
Teď se projděte,
jen pár kroků, nic víc.
Velmi dobře.
Vraťte se.
Pojďte sem.
Postavte se před zrcadlo.
Prosím.
Viděl jste to, že?
No...
Uvidíme, co se dá dělat, že?
Všem mým klientům se něco nelíbí.
Mým úkolem je to schovat.
Nebojte se.
Máte co dělat,
protože vypadám jako Quasimodo.
Nesmějte se, prosím.
Vždy jsem se za své tělo styděla.
Jen se podívejte, vše je špatně.
Hýždě, ramena, záda, všechno špatně.
Uklidněte se, budete vypadat skvěle.
Kdybyste viděla mě nahého.
Není třeba.
Jděte do koupelny a zvažte se tam, prosím.
Padesát šest.
Pošlu vám přesně tuhle váhu.
Nesmíte se vážit s žádnou jinou váhou.
A dávejte si pozor, abyste nepřibrala ani nezhubla ani kilo.
Některé nevěsty hubnou jako šílené.
Teď vás nechám, abyste se mohla obléknout.
Tady jsi.
Fabiolio, mluvili jsme o tvé prababičce.
Věděli jste, že první šaty jsem udělal
pro Maršálku z Casa Torres?
-A bylo mu teprve 11 let. -Vím, vím.
O těch šatech jsme doma vždycky mluvili.
Občas přemýšlím, jaký by byl můj život,
kdyby vaše rodina neměla dovolenou v Getarii
a má matka nespravovala její šaty.
Jak se říká, Cesty Páně jsou nevyzpytatelné.
Takový je život.
Padesát let po ušití prvních šatů pro vaší prababičku,
váš teď oblékám v den, kdy budete korunována belgickou královnou.
Je mi ctí mít váš talent na svatbě.
Jsem vděčná, že jste přijal naši žádost.
To já jsem vděčný.
-Dobře, pojďme. -Dobře...
Okamžik.
Nikdo tu není.
Můžete odejít.
Kdybyste věděl, jaké to je.
Sledují ji všude.
Spoléháme na vaši diskrétnost, pane Balenciago.
Rádi bychom šaty tajili až do posledního okamžiku.
Spolehněte se.
Nevím, jestli umíme dělat šaty, ale diskrétní jsme určitě.
Pojďme. Sbohem.
TENTO TÝDEN.
Konečně konec celibátu pro krále Badouina.
Na hradě Ciergnon král představil svou snoubenku,
Lady Fabiolu z Mory a Aragónu,
zde se svou matkou a princeznou z Réthy.
Nečekaná zpráva přinesla radost do belgických srdcí,
kdo zmeškal...
DŮM BALENCIAGA PAŘÍŽ, ŘÍJEN 1960
Delší vlečku. Delší, neboj se toho.
Co myslíš, Fernando?
Je to dobré.
Je to staromódní, že?
Vůbec ne.
Možná vypadají jako šaty Farah Diba?
To neříkej, Fernando.
Myslel jsem, že jsem stvořil něco originálnějšího.
Nejsou mé oblíbené mezi tvými svatebními šaty.
-Ale jsou fajn. -S fajn se bohužel nemohu spokojit.
Slyšel jsi ten rozruch ve Španělsku?
Svatba se bude vysílat. Budou to sledovat všichni.
Budu si to muset promyslet.
-Vezmi mi to všechno, prosím. -Dobře.
Jsi v pořádku?
Ano.
Ale už jsem mu o Farah Diba říkal.
A neposlouchal.
Potvrzuje se klesající trend značky Dior.
Nejnovější výtvory Saint Laurenta nedopadly dobře,
a byl povolán k povinné vojenské službě.
Boussac ho nahradil Marcem Bohanem.
Panebože.
Kdyby to viděl Christian...
V každém případě dům Balenciaga je nejvýnosnějším domem vysoké módy.
Čísla jsou poměrně dobrá.
Ale...?
Vždycky je nějaké „ale.“
Je pravda, že nám klesly prodeje.
Ale to není jen náš problém, týká se to celého našeho odvětví.
Musíme se nějakým způsobem obnovit.
Dcery našich klientů k nám nechodí.
Oblékají se jinak.
Jak to myslíte „jinak“?
Prêt-à-porter?
Tak to udělal Pierre Cardin.
Pierre Cardin byl vyloučen ze syndikátu.
Tebe taky vyloučili a teď tě to zajímá?
Předem stanovená velikost,
sériová výroba...
Doma jsme vždycky říkali, každému, co jeho jest.
Nevím, jak se dělá prêt-à-porter.
A i kdybych věděl, je mi 65 let.
Na tyhle změny jsem příliš starý.
Je lepší se soustředit na to, co známe.
Omluvte mě.
Jak vypadaly tvé prodeje v posledních měsících?
vému Chanel No. 5 se daří dobře, že?
Nebýt toho parfému, už bych dávno zavřela.
Proč se ptáš?
Pověz.
Neuvažuješ ty o prêt-à-porter?
Já? Ne.
Moji partneři to navrhli.
Ale já se v tom nevidím.
Prêt-à-porter nemá respekt k individualitě těla.
-Ha! -Co?
Není to individualita těla, na které ti záleží.
Je to tvá invidualita.
-Nerozumím. -My všichni
jsme zvyklí delegovat, nechat dělat jiné, ale ty...
musíš mít všechno pod kontrolou.
Učíš své krejčí umisťovat špendlíky,
své švadleny šít, a své modelky chodit.
Všichni jsou tvé prodloužené ruce.
Jsi součástí každých šatů.
Co bys dělal, kdybys dělal prêt-à-porter?
Jsi král.
Poslouchej, jsi král.
Máš oblékat královny.
Mimochodem...
Jsem si jistá, že ta venkovanka...
co se stane královnou Belgie, si vybrala tebe.
Nevím, o čem mluvíš.
Lháři.
Nevěřím ti.
Závidím ti. Nikdy jsem královskou svatbu nedělala.
-Líbilo se mi to. -Promiňte.
-Jste Coco Chanel? -Ano.
Jak vzrušující! Miluji vaše šaty.
Mohu dostat váš autogram?
-Vaše jméno? -Michelle.
-Jste krásná. -Děkuji. Jste tak elegantní.
-Děkuji. -Poznáváte ho?
Ne, měla bych?
Ne, je to můj bratr.
Ráda vás poznávám.
-Děkuji, slečno Chanel. -Sbohem, madam.
Kdy přestaneš být tak tajemný?
Co takhle společné focení?
Myslíš fotografie nás dvou?
-Nebo pro tisk? -Pro Women's Wear Daily.
Přijala jsem rozhovor s Johnem Fairchildem.
Je mi líto, ale ne.
Slíbila jsem Fairchildovi, že to uděláš. Udělej to pro mě.
Nenech mě v tom.
Coco, víš, že bych pro tebe udělal cokoli.
Ale o tohle mě nežádej.
Tak neříkej, že bys udělal cokoli!
Kdyby tě o to požádal Givenchy, udělal bys to.
Ne?
Coco, ne.
K nevíře. Po všem, co jsem pro tebe udělala.
Já pro tebe udělal taky hodně.
Vždy jsem tě bránil.
Trhni si.
Nerozčiluj se, no tak.
-Cristóbale? -Co?
-Jsi vzhůřu? -Ano.
Jaká byla večeře?
Dobrá.
Co jsi dělal?
Šel jsem se projít.
Sám?
Ano, víš že se neztratím.
Užil sis to?
Ano.
Smím do svého pokoje?
Ano.
Zítra bychom měli odjet brzy.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Na letišti Barajas
se sešel tisk a dav přihlížející a čekající na Lady Fabiolu.
Po příjezdu do paláce
opět vidíme projev podpory a náklonnosti.
Fabiola zdraví dav a nadšení roste,
když se vděčně usmívá na upřímné nadšení veřejnosti.
Na cestě z letiště
čeká doprovod, který Lady Fabiolu...
Lady Fabiola chce spolupracovat
se slavným španělským módním návrhářem.
Bylo oznámeno, že Cristóbal Balenciaga
bude navrhovat svatební šaty budoucí belgické královny,
která bude ve svatební den v Belgii vypadat skvěle.
Je to tady.
-Belgická královna... -Je to venku.
obdržela přání z celého Španělska.
A především z Madridu...
Tohle mě tak nudí.
...kde její charita zanechala stopu.
Proslavila se svou prací pro církev...
BALENCIAGA - EISA MADRID, LISTOPAD 1960
Strýčku, nemůžeme přijít o Felisu a Carmen.
Jsou tu nenahraditelné.
Tak si promysli, jak dlouho je budeš potřebovat.
Jsi si jistá, že nikdo jiný nemá klíč k místnosti?
Ano, jsem si jistá.
Ale...
Můj bože, je tak nesouměrná.
-Mohla to být kněžna monacká. -Neblázni, Ramóne.
Zde prokazujeme svou hodnotu.
Nezáleží, že je její tělo nesouměrné.
Jak si vezme naše šaty,
bude mít vyvážené proporcionální tvary.
To prêt-à-porter ukáže!
Jak vidíte,
Šaty mají jistou středověkou inspiraci.
-S mírně sníženým střihem. -To je pravda.
Nasaď to. Zpátky.
A znovu.
Výborně.
Obvoláš dodavatele látek.
Potřebujeme dvojitý satén s podšívkou do deště. V barvě slonoviny.
Zavolejte Josému Luisovi, Řekni mu, že chceme 25 kožešin.
Pětadvacet kusů?
-Přesně. -Přesně.
Čisté hedvábí.
Ukázky všeho, co má.
Ano.
Vše v bílé barvě slonoviny.
Děkuji, Carmencito.
Dejte si kávu a vraťte se za hodinu a půl.
Zajisté.
Budeme si hrát pouze s látkou.
Žádné ozdoby, takže se soustředíme pouze na královský diadém.
A jak jsem říkal, kožešina začne tady...
Tady na krku a obklopí celý plášť.
Ano, chtěla bych něco říct ke kožichu.
Nebude to vypadat příliš středověce?
Myslím, že to může přidat na královském vzhledu, ale...
nezapomeňte, že budete královna.
Ano, ale...
Nechci být jak pikový král.
Jak jste na to přišla?
To s tím nemá co dělat.
Připomnělo mi to.
Jste republikán?
Jako budoucí královna bych to ráda věděla.
Jsem zaskočen otázkou.
Jsem starý přítel vaší rodiny.
Ano, ale byl jste během války vyhoštěn do Francie.
Váš hlavní obchodní partner byl republikán.
Jste dobře informovaná.
Španělsko v tu dobu nebylo dobré místo na obchod.
Španělsko se díky bohu hodně změnilo.
V některých oblastech bys asi měl převzít mé místo.
Nemůžu vystát další schůze akcionářů.
Chci jen šít.
Jak zvládáš svou novou úlohu?
No...
není to snadné, vést lidi, a ti mě berou vážně, ale...
Pomalu to zvládám.
Nevím.
Co myslíš?
Děláš to dobře.
Proto ti chci dát více zodpovědnosti.
Velmi dobře.
Musím odjet do Paříže, ale jakmile se vrátím,
chci mít vše připravené na první zkoušku.
Ramón to povede.
Už jsme si promluvili,
takže jakékoliv otázky budete mít, on vám na ně odpoví.
Děkuji že jste přišli do práce v neděli.
Dobře...
Carmen, budeš pracovat s Natividad a Socorro na sukni...
CRISTÓBALŮV DOMOV PAŘÍŽ, LISTOPAD 1960
Consuelo!
Dobré odpoledne, pane.
-Jaká byla cesta? -Dobrá.
Co je to?
Přivezli to včera.
BALENCIAGA - EISA MADRID, LISTOPAD 1960
Sukni musíme rozstříhat a znovu ušít.
Proč?
Vidíte ty záhyby?
Tohle Cristóbal nepřijme.
Ale to nejde. Nejde to udělat lépe.
Ty záhyby tam jsou protože kožešina se netvaruje jako hedvábí.
Carmen má pravdu.
Přebytek musí být opatřen minimálním záševkem.
Nejde to udělat lépe.
Dobře, já...
Raději to udělejte znovu.
Musí to být dokonalé.
Dobře, tak...
Uděláme to znovu, Ramóne, ale nepomůže to.
Nebude to lepší.
Díky, Carmen.
GIVENCHYHO DOMOV PAŘÍŽ, LISTOPAD 1960
Můj asistent Courrèges, odchází a bude na volné noze.
Opravdu?
Také odcházím od Givenchyho, abych pracoval na novém projektu.
Ti mládenci jsou nadějní.
Jako Yves Saint Laurent?
Věděl jsi, že je na psychiatrii?
Chudák.
Tyhle věci se opravdu mění.
Je ti teprve 35.
Jsi mladší než já, když jsem dorazil do Paříže.
Mladší než Dior, když spustil „New Look.“
Přál bych si být o 30 let mladší...
Díky za drink.
Ach, Coco!
Věděli jste, že je na mě naštvaná?
Chtěla se společně vyfotit do magazínu.
Já se zřídkakdy ukazuju.
Nechtěl jsem to dělat kvůli tomuhle nesmyslu.
Co říká naše přítelkyně?
Nic důležitého.
Neumím anglicky, ale když čtu „Balenciaga,“
vím, že mluví o mně.
Přelož mi to, prosím.
„Nedávno jsem povečeřela s Balenciagou.
Byl tak šarmantní.
Ale jeho dům je tak vážný,
tak konzervativní, tak španělský...
Takové postoje mohou být pro kreativitu škodlivé.“
No...
Přesně tyhle komentáře jsou skvělé pro prodeje.
K tomu jsou přátelé.
Co o mně ještě říká?
-Onehdy na večírku... -Philippe!
Onehdy na večírku... co, Philipe?
Dokonči tu větu!
Onehdy na večírku v domě Marie Louise Bousquetové...
řekla, že je lehké poznat, že se nevyznáš v ženách.
Co?
To je jediné vysvětlení,
proč vystavuješ vrásky na jejich krku.
To říká po večírcích?
Říkal jsem ti, ať jí nevěříš.
Když o tom tak přemýšlím,
nevím, jestli to byla Coco Chanel, kdo to řekla,
nebo jestli nám Marie Louse Bousquetová řekla, že to říkala Coco.
Cestující letu do Nice,
který odlétá v 15:37,
se dostaví k bráně číslo 3.
Klid, Cristóbale.
Nepozná tě.
Skoro nikdo tě nikdy neviděl.
Kolik fotek sebe jsi zveřejnil?
Jak mohla být tak krutá
a říct všem, že mám rád muže?
Neřekla to všem.
Řekla to na večírku.
Jen tomu dej čas.
Můj bože.
Co když to zmíní v rozhovoru?
Myslím, že si špatně vykládáš, co ti Philippe řekl.
Chanel nejspíše myslela, že jako muž
nedokážeš zcela porozumět ženám.
Šili jsme to naněkolikrát, ale nejde nám udělat dokonalý povrch.
Ramóne, je tak zřejmě, že neumíš šít.
Lépe to udělat nelze.
Skvělá práce, Carmenito.
Děkuji.
Fernando Martínez.
Ano, Fernando.
Slyšel jsi to o Women's Wear Daily?
Na co narážíš?
Náčrtky šatů pro Fabiolu.
Někdo je vyzradil. Jsou na obálce.
Zaslechl jsem, že by měly být také zveřejněny v ¡HOLA!
Ty snad žertuješ.
Prostě to nedokážu pochopit. Nerozumím tomu.
Všichni o nás mluví.
Taková ostuda!
Nechápu to!
Nemohlo to opustit tuto místnost.
Sklapni, Ramóne!
Nehledejte výmluvy! Ty jsi byl zodpovědný!
Vždycky jsme tajemství udrželi.
Jak to mohlo tentokrát uniknout?
Co se děje?
Jak to uniklo?
Všichni o tom mluví.
Jsou identické.
Britský tisk to přirovnal k útoku na Bank of England.
Cristóbale, stěhuji se pryč.
Co je to za nesmysl, Ramóne?
Zacházíš se mnou špatně. S nikým takhle zle nemluvíš.
Co to říkáš? Já křičím na každého.
Ano, ale nejvíce na mě.
To protože jsme si blízcí!
Křičím na tebe stejně jako na sebe.
Tebe mám nejraději, Ramóne!
Hezký způsob, jak to ukázat.
Občas nemám tušení, co tu dělám.
Co to povídáš?
Mám ti to vysvětlit?
Jsi teď má pravá ruka.
Přivedl jsem tě do svého domova,
bez ohledu na to, co lidé říkají.
Páni, děkuju.
Děláš, jako by to byla charita.
Chanel říká lidem že je zřejmé, že nejsem na ženy.
Takhle to neřekla.
Ty jsi to věděl a nic mi neřekl?
Neposlouchej tu čarodějnici.
Ramóne, řekni mi pravdu.
Kolik takových příběhů jsi o mně slyšel?
O žádném nevím.
Jsem tak zostuzen.
Nevíš, jestli to slyšeli moji synovci a neteře?
Nemyslím si.
Nesnáším, když o mně lidé mluví.
Byl bys šťastnější, kdyby ses smířil, že to nejde zastavit.
Vážně je ušil ten chlapec?
Jeho matka mi spravuje šaty, a on jí pomáhá.
Je tak nadaný.
Líbí se ti, Cristóbale?
Co se stalo? O nic víc jsme nežádali!
Diskrétnost, diskrétnost!
-Mělo to být tajemství! -Omlouvám se.
Nevím, jak se to stalo. Nic takového se mi ještě nepřihodilo.
Omluvte mé chování.
Omlouvám se.
Jsem opravdu nervózní z toho všeho, co se děje.
-Chcete se posadit? -Ano.
Ano.
Někdo mě sleduje. Všude mě sledují.
Opustím svůj dům a pronásledují mě.
Otevřu noviny a jsem tam.
Zapnu televizi a jsem...
Jdu do kina a...
Vždy jsem byla ráda neviditelná.
Za několik dní se ukážu světu.
Všichni ve Španělsku budou sledovat mou svatbu v televizi.
Panebože.
Přála bych si být jako vy.
Jako Greta Garbo.
Mít moc zmizet.
Ale.
Já nemohu, já...
To mám za to, že jsem se zamilovala do krále.
Kromě toho...
mohla to být má sestra.
Nebo dokonce matka.
Obě vědí, jak šaty vypadají.
Mohli se o tom zmínit... u kadeřnice.
Tak jako tak... už se to stalo.
A vůbec, vždycky jsem popíral jakékoli náčrty.
Náčrt nemá nic společného s finální podobou šatů.
Řekli mi...
že obvykle schováváte věci ve švech,
a že když schováte malý vzkaz s přáním,
splní se.
Chtěl bych, abyste ho bez čtení schoval.
Samozřejmě.
Moc děkuji.
Děkuji.
Buďte opatrné. Nikdo to nesmí vidět.
Poznámky.
Nedotýkejte se šatů, dokud tam nedorazím.
Jděte.
-Carmencito! -Ano?
Královský diadém.
Mám si ho vzít?
-Velmi opatrně, prosím. -Ano.
-Samozřejmě. -Děkuji.
Tak a je to.
Zavolej mi, až dorazíš na hotel v Bruselu.
Pak si promluvíme.
Jdi.
Šťastnou cestu!
LETIŠTĚ ZAVENTEM, BRUSEL, PROSINEC 1960
Bylo to neskutečné. Byl jsem v úžasu.
Celou cestu k paláci Laeken nás eskortovalo šest motocyklů.
To je něco, čeho prêt-à-porter nikdy nedosáhne...
Být eskortován šesti motocykly.
Nejsem nostalgický.
Je to prostě jiné.
Co bylo na Fabiolině papírku?
Nevím, nečetl jsem to.
Doprovod přijíždí na Boulevard de l'Empereur,
kam kráčí za neustálého křiku
směrem ke katedrále Michaela a Guduly.
V transeptu, zdobeném karafiáty ze Španělska,
kde se uskuteční náboženský obřad.
Toto místo je ideální pro přivítání manželského páru,
který si přeje vidět celá země.
Ty rukávy.
Mně připadají dokonalé.
Není poznat, že jedno rameno je výš než druhé
nebo že má ohnutá záda.
Je to krásné, strýčku.
Otec by měl radost.
Lid viděl svou královnu, a přeje si ji vidět znovu.
Královský pár se konečně objevil na balkóně.
Dva mladí lidé spojili své osudy v tento památný den,
dva mladí lidé, jež jsou králem a královnou.
Promiňte.
Dobrý den, madam.
Věděla jste, že můžete vzít svůj kabát do domu Baleciaga
na vyžehlení?
-Prosím? -Viděl jsem, že váš pléd nepadá.
Je mi líto, ale nevím, kdo si myslíte, že jste,
abyste naznačoval, že můj kabát je zničený.
Je to můj kabát.
Já jsem Cristóbal Balenciaga.
Ráda vás poznávám, ale nemáte pravdu.
Ten kabát je můj, zaplatila jsem za něj,
a budu si ho nosit, jak chci.
Sbohem.
Překlad: Lukáš Čermoch