„Balenciaga egy művész.
Ahogy Picassót is megkérdezik, hogy mi inspirálta a festményét,
őt is meg lehet kérdezni, aki művészetté alakította az öltözködést,
hogy honnan jött a gallér ötlete.” Prudence Glynn
AZ ELŐZŐ RÉSZEKBŐL
Egy vagyont fizetek, de ő nincs itt?
Mr. Balenciaga soha nem jön el.
Nicolás azt javasolta, legyen több részvényesünk.
Azt gondoltam, talán szeretnél.
A hetedik sugárút boltjai tele voltak
szörnyű minőségű Dior-utánzatokkal.
A vázlatok közzétételével terjednek ezek az utánzatok.
Meg kell állítanunk a divatmagazinokat.
Hubert de Givenchy vagyok.
Egy konfekcióruházat elindítását fontolgatom.
Magamat másolom le, így mások már nem tudnak.
Cristóbal adta ajándékba Cassandre egy rólam készült festményét.
Toljuk el egy hónappal a sajtóbemutatót!
Hogy hozhatta meg a döntést nélkülem?
-Az én pénzemmel hazárdírozik! -Akkor visszaadom!
Sajnálom, hogy így van vége.
Viszlát, Cristóbal!
Egy szövetet akarok készíteni. Olyat, ami csak az enyém.
Amit ellenőrizhetek.
Ott van. Nézze!
Igaz, Cristóbal?
Ezt tényleg a fiú készítette?
El se tudod képzelni, milyen tehetséges.
-Ezt nézd! -Hihetetlen.
Imádja a ruhákat.
Az egész nyarat az öltözőmben töltötte.
Az anyja javítja a ruháimat, és ő segít neki.
Egyszer engedélyt kért, hogy lemásolja az egyik ruhámat,
és ezt nézd meg! Mit gondolsz?
Ez elképesztő.
-Tetszik, Cristóbal? -Igen.
Nekem is tetszik, köszönöm.
-Mehetünk? -Igen.
-Nem kell próbálni? -Nem kell.
BALENCIAGA-HÁZ PÁRIZS, 1957
A vállakon pihen az egész.
És itt vannak ezek a súlyok...
és itt is.
És a masni súlya az elején segít kiegyensúlyozni a ruhát.
Taiga, mozgassa a ruhát sétálás közben!
Táncoltassa meg!
-Ez az. -Dior meghalt.
Szívrohamban.
Dior, a legnagyobb riválisa meghalt.
YACHT KLUB SAN SEBASTIAN, 1971
Soha nem tekintettem versenyzésnek.
De úgy tűnik, sok ember annak hitte.
De nem tagadhatja, hogy Dior halálával
maga lett az abszolút király.
Ha bármi kételye lenne,
a nemzetközi sajtó a divat nagymesterének koronázta.
Ez túlzás.
Ezt írták és mondták. Nem tagadhatja.
Csak annyit mondhatok, hogy az üzleti partnerem, Nicolás elment,
és többé senki sem módosíthatott a mesterségemen.
Igazából ez volt az egyetlen olyan időszak,
amikor azt tettem, amit akartam, és senki sem korlátozott.
Úgy mint ennél, Tom.
Emelje ki a profilt és az esést, a tetejétől a végéig.
Mi készítettük a saját fotóinkat,
és ezt adtuk oda a sajtónak publikálni.
Én döntöttem el, hogy mit és hogyan.
Igen, jöjjön ide, gyorsan!
Erre!
Erre jöjjön!
És hirtelen, végre
megjött a tökéletes anyag a ruháimhoz.
Ide tegyék, kérem!
Nagyszerű, köszönöm.
Tudta, hogy ennek neve is van?
"Gazar."
A selyemszálakat kétszer megcsavarták.
Formálható, és volument ad a ruhának, plusz súly hozzáadása nélkül.
El tudja képzelni azt az örömet,
amikor nemcsak a ruhaterv a magáé, hanem az anyag is?
A Gazarral azt éreztem, hogy a ruha most már teljesen az enyém.
Csodás pillanat volt,
nem tagadom.
Nem könnyű.
Mindig kompromisszumot kell kötni, itt is, ott is.
Aztán hirtelen minden a helyére kerül.
És úgy esik, ahogy kell.
Ez csak ritkán történik meg az életben.
Velem ekkor megtörtént.
De hogy mibe kerül oda eljutni...
és milyen gyorsan kicsúszik az ember kezéből.
CRISTÓBAL OTTHONA MADRID, 1960 SZEPTEMBERE
Nyolcvanhárom.
Nyolcvanhat.
Forduljon meg, kérem!
Harminckilenc.
Negyvenhat.
Harminchat. Lassan. Igen, így, köszönöm.
-Hatvankettő. -Hat, kettő.
-Örvendtem. -Én is, köszönöm.
Most szeretném, ha sétálna,
csak pár lépést, nem többet...
Nagyon jó.
Jöjjön vissza!
Jöjjön ide!
Ha odaállna a tükörrel szemben.
Kérem.
Látta maga is, ugye?
Nos...
Lássuk, mit tehetünk, rendben?
Minden kliensemnek van valami, amit nem szeret.
Az én dolgom, hogy ne látszódjon.
Ne aggódjon!
Sok munkája lesz,
mert úgy nézek ki, mint Quasimodo.
Ne nevessen, kérem!
Mindig is szégyelltem a testemet.
Csak nézze meg, semmi sem jó.
A csípőm, a vállam, a hátam, minden rossz rajtam.
Nyugodjon meg, maga gyönyörű.
Ha engem látna meztelenül...
Arra nincs szükség.
Menjen a mosdóba, és mérje meg magát, kérem!
Ötvenhét kilogramm.
Elküldöm magának ezt a mérleget.
Ne mérje magát másik mérlegen!
Mostantól ügyeljen, hogy ne hízzon vagy fogyjon semennyit!
Néhány menyasszony őrületbe viszi a fogyókúrát.
Magára hagyom, hogy felöltözhessen.
Itt is van.
Fabiola, épp a dédnagymamádról beszéltünk.
Tudta, hogy a legelső ruhámat
Casa Torres márkinőnek készítettem?
-Csupán 11 éves volt. -Tudom, tudom.
Mindig arról a ruháról beszéltünk otthon.
Néha eszembe jut, milyen lenne az életem,
ha a családja nem Getáriában nyaral,
és nem anyám igazította volna a ruháit.
Ahogy mondják, Isten útjai kifürkészhetetlenek.
Ilyen az élet.
Ötven évvel azután, hogy a dédnagymamájának ruhát készítettem,
most én öltöztetem önt a napon, amikor Belgium királynéjává koronázzák.
Megtiszteltetés, hogy ön öltöztet az esküvőmön.
Hálás vagyok, hogy elfogadta a felkérést.
Én vagyok hálás önnek.
-Nos, menjünk! -Rendben...
Egy pillanat.
Nem látok itt senkit.
Most menjenek!
Nem is tudja, hogy milyen ez.
Mindenhová követik.
Bízunk a Balenciaga-ház diszkréciójában.
Szeretnénk az utolsó percig titokban tartani a ruhát.
Természetesen.
Nem tudom, értünk-e a ruhákhoz, de a diszkrécióhoz biztosan.
Menjünk! Viszontlátásra!
EZEN A HÉTEN
Baldvin király többé nem facér.
A Ciergnoni kastélyban bemutatta menyasszonyát,
Fabiola de Mora y Aragónt,
az anyjával és Réthy hercegnővel.
A váratlan hír örömet hozott a belga szíveknek,
akik hiányolták...
BALENCIAGA OTTHONA PÁRIZS, 1960 OKTÓBERE
Hosszabb uszályt. Hosszabbat, ne féljen!
Mit gondol, Fernando?
Rendben van.
Régimódinak gondolja?
Egyáltalán nem.
Nem úgy néz ki, mint Farah Diba ruhája?
Ne mondja ezt, Fernando!
Azt hittem, valami egyedibbet készítek.
Nem ez a kedvencem az esküvői ruhái közül.
-De nincs vele gond. -Sajnos nekem ez nem elég jó.
Hallotta, micsoda felfordulás van körülötte?
Közvetíteni fogják az esküvőt. Mindenki azt nézi majd.
Át kell gondolnom.
-Hozd ezeket utánam, kérlek! -Jó.
Minden rendben?
Igen.
Már én is mondtam neki Farah Dibát.
És nem hallgatott rám.
Dior mélyrepülését megerősítették.
Saint Laurent legújabb kollekciója nem indított jól,
és behívták kötelező katonai szolgálatra.
Boussac Marc Bohannel helyettesítette.
Istenem!
Ha Christian ezt látná...
Mindenesetre a Balenciaga-ház a legjövedelmezőbb divatház.
A számok elég jók.
De?
Mindig van egy "de".
Az igaz, hogy csökkentek az eladásaink.
Ez nemcsak nálunk gond, hanem az egész high fashiont érinti.
Valahogyan meg kell újítani magunkat.
Az ügyfeleink lányai nem hozzánk jönnek.
Ők inkább máshogy öltözködnek.
Hogy érti azt, hogy "máshogy"?
Konfekcióruhákba?
Pierre Cardin ezt tette.
Pierre Cardint kirúgta a szindikátus.
Ahogy magát is, most már érdekli?
Előre meghatározott méret,
tömeggyártás...
Otthon azt mondtuk, "mindenki törődjön a saját szakmájával".
Én nem értek a konfekcióhoz.
De ha értenék is, 65 éves vagyok.
Túl öreg vagyok az ilyen változásokhoz.
Inkább arra fókuszáljunk, amihez értünk!
Elnézést.
Hogy alakult az üzlet az elmúlt hónapokban?
A Chanel No. 5 jól megy, ugye?
A parfüm nélkül már rég bezártam volna.
Miért kérdezi?
Mondja,
ugye nem fontolgatja a konfekcióáruk gyártását?
Én? Nem.
A partnerek javasolták.
De én nem tudom elképzelni.
A konfekció nem tiszteli az egyén testi adottságait.
-Á! -Hogyan?
Nem a test egyedisége érdekli magát.
Hanem a maga egyedisége.
-Ezt nem értem. -Mindannyian
megszoktuk, hogy delegálunk, hagyunk másokat is dolgozni...
de maga mindent irányítani akar.
Megtanítja a szabókat a tű elhelyezésére,
a varrónőket varrni, a modelleket sétálni.
Ők mind a maga meghosszabbított kezei.
Maga minden elkészített ruhájában benne van.
Mihez kezdene a konfekcióárukkal?
Maga egy király.
Figyeljen ide, maga egy király!
Maga királynőket öltöztet.
Mellesleg...
biztos vagyok benne, hogy az a liba...
aki Belgium királynője lesz, magát választotta.
Nem tudom, hogy miről beszél.
Hazug!
Nem hiszek magának.
Irigykedem magára. Én sosem csináltam királyi esküvőt.
-Imádtam. -Elnézést.
-Maga Coco Chanel? -Igen.
Milyen izgalmas! Imádom a ruháit!
Kaphatnék egy autogramot?
-Hogy hívják? -Michelle-nek.
-Maga gyönyörű. -Köszönöm. Annyira elegáns.
-Köszönöm. -Felismeri az urat?
Nem, miért, kellene?
Nem, ő itt a bátyám.
Örülök, hogy megismerhettem.
-Köszönöm, Miss Chanel. -Viszlát, hölgyem!
Mikor hagyja abba ezt a titokzatoskodást?
És ha készítenénk egy közös fotót?
Úgy érti, fotót magunknak?
-Vagy a sajtónak? -A Women's Wear Dailynek.
Elfogadtam John Fairchild interjúfelkérését.
Sajnálom, de nem.
Megmondtam neki, hogy megteszi. Meg kell tennie értem.
Nem hagyhat cserben.
Coco, tudja, hogy bármit megtennék magáért.
De ezt ne kérje tőle!
Akkor ne mondja, hogy bármit megtenne!
Ha Givenchy kérné, neki megtenné.
Coco, ne!
Nem hiszem el, azok után, amit magáért tettem!
Én is sokat tettem magáért.
Mindig megvédtem magát.
Annak mondja, akit érdekel.
Ne húzza fel magát, ugyan már!
Cristóbal.
-Ébren vagy? -Igen.
Milyen volt a vacsora?
Jó.
Te mit csináltál?
Elmentem sétálni.
Magadban?
Igen, tudod, hogy nem tévedek el.
Jól érezted magad?
Igen.
Menjek a szobámba?
Igen.
Holnap korán indulunk.
-Aludj jól! -Te is!
A Barajas Repülőtéren
összegyűlt a madridi városháza előtt, és türelmesen várnak Lady Fabiolára.
Ahogy megérkezik,
újra láthatjuk a támogatást és a lelkesedést.
Fabiola üdvözli a tömeget, és a lelkesedés fokozódik,
ahogy hálásan mosolyog a közönség lelkesedésén.
A repülőteret elhagyva
a kísérete várja Lady Fabiolát, hogy elkísérje a...
Lady Fabiola boldogan dolgozik együtt
a híres spanyol divattervezővel.
Épp most jelentették be, hogy Cristóbal Balenciaga lesz az,
aki Belgium leendő királynéjának az esküvői ruháját fogja megtervezni,
aki csodásan fog kinézni az esküvője napján.
Na tessék.
-Belgium királynéját... -Most már nyilvános.
kitörő örömmel fogadták egész Spanyolországban.
De főleg Madridban...
Ez annyira untat.
...ahol mély nyomot hagyott a jótékonykodással.
Az egyháznak végzett munkájáról ismert...
BALENCIAGA - EISA MADRID, 1960 NOVMEBERE
Bácsikám, nem viheted el csak úgy Felisát és Carment.
Ők itt nélkülözhetetlenek.
Kérlek, számold ki, mennyi ideig kellenek neked!
Biztos, hogy senki másnak nincs kulcsa ehhez a szobához?
Igen, biztos.
De...
Istenem, annyira aránytalan.
-Grace Kellyt is megkaphattuk volna. -Ne butáskodj, Ramón!
Itt bizonyíthatjuk az értékünket.
Nem számít, hogy a test ilyen vagy olyan.
Amikor a ruhát hordja,
kiegyensúlyozott és arányos alakot fog látni.
Ezt megszívtad, konfekcióruházat!
Mint látod,
A ruhának középkori inspirációja van.
-Nem lesz annyira feszes. -Így van.
Tedd rá! Vedd el!
Rá, újra!
Nagyon jó.
Hívd fel a szövetszállítókat!
Dupla szatén kell, esőkabát béléssel. Elefántcsont fehér színben.
És mondd meg José Luisnak, hogy kell 25 darab nyérc!
Huszonöt darab?
-Pontosan. -Pontosan.
Tiszta selyem.
Mintát mindenből, amilye van.
Igen.
Mindent elefántcsont fehérben.
Köszönöm, Carmencita.
Igyon egy kávét, és jöjjön vissza másfél óra múlva!
Máris.
Csak az anyaggal fogunk játszani.
Nem lesz díszítés, így a fókusz csak a királyi tiarán lesz.
És ahogy mondtam, a nyérc itt kezdődik...
ezen a csónaknyakon, és körbeveszi az egész köpenyt.
Szeretnék beszélni önnel a nyércről.
Nem fog túl középkorinak tűnni?
Nos... szerintem királyi megjelenést adhat, és...
ne feledjük, hogy királyné lesz.
Igen, de...
Nem akarok a pikk királyhoz hasonlítani.
Ezt honnan szedte?
Semmi köze nem lesz hozzá.
Erről jut eszembe.
Maga köztársaságpárti?
Jövőbeli királynőként szeretném tudni.
Meglep a kérdése.
A családja régi barátja vagyok.
Igen, de a háború idején Franciaországba menekült.
És a fő üzleti partnere köztársaságpárti volt.
Látom, hogy jól informált.
Spanyolország akkoriban nem volt alkalmas az üzletre.
Spanyolország sokat változott, hála Istennek.
Szerintem átvehetnél tőlem néhány üzleti tevékenységet.
Ki nem állhatom a részvényesek gyűléseit.
Én csak varrni akarok.
Hogy állsz az új feladataiddal?
Nos...
Nem könnyű vezetni, és elérni, hogy komolyan vegyenek, de...
apránként azért belejövök.
Nem is tudom.
Te mit gondolsz?
Jól csinálod.
Ezért szeretnék több felelősséget adni.
Nagyon jó.
El kell mennem Párizsba, de amint visszatérek,
legyen kész minden az első próbára.
Ramón lesz a főnök.
Átbeszéltük,
szóval bármi kérdésük van, ő fogja megválaszolni.
Köszönöm, hogy bejöttek dolgozni vasárnap.
Nos...
Carmen, maga Natividaddal és Socorróval a szoknyán fog dolgozni...
Aha.
CRISTÓBAL OTTHONA MADRID, 1960 SZEPTEMBERE
Consuelo!
Jó napot, uram!
-Milyen volt az útja? -Jó.
Ez micsoda?
Tegnap hozták.
BALENCIAGA - EISA MADRID, 1960 NOVMEBERE
Le kell vágnunk a szoknyát, és újra megvarrni.
Miért?
Látja ezeket a ráncokat?
Cristóbal ezt nem fogja elfogadni.
Nem tehetjük. Ezt nem lehet jobban megcsinálni.
Azért ráncosodik, mert a nyércet nem lehet úgy alakítani, mint a selymet.
Carmennek igaza van.
Kis többletet kell beilleszteni minimális behúzással.
Ezt nem lehet jobban megcsinálni.
Nos, én...
szeretném, ha újra megcsinálnák.
A munkánk legyen tökéletes.
Nos, akkor...
Újra megvarrjuk, Ramón, de nem lesz értelme,
nem lesz jobb.
Köszönöm, Carmen.
GIVENCHY OTTHONA PÁRIZS, 1960 NOVEMBERE
Az asszisztensem, Courrèges elhagy, hogy egyedül dolgozhasson.
Tényleg?
Én is elhagyom Givenchy-t egy új projekt miatt.
Ezek a fiatalok ígéretesek.
Kedveli Yves Saint Laurent-t?
Tudta, hogy a pszichiátrián van?
Szegény ember.
Ezek a dolgok gyorsan változnak.
Maga még csak 35 éves.
Fiatalabb, mint én voltam, amikor Párizsba érkeztem.
Fiatalabb, mint amikor Dior megalkotta az "új megjelenést".
Bár én lennék 30 évvel fiatalabb...
Köszönöm az italt.
Á, Coco!
Tudták, hogy megharagudott rám?
Azt akarta, hogy csináljunk egy közös képet az újságba.
Én ritkán mutogatom magam.
Nem akartam a szenzációhajhász szemetek miatt megtenni.
Mit mond a barátunk?
Semmi fontosat.
Nem értek angolul, de ha a "Balenciagát" olvasom,
akkor tudom, hogy rólam beszél.
Fordítsa le nekem, kérem!
"Nemrég Balenciagával vacsoráztam.
Annyira elragadó volt.
De a divatháza nagyon komoly,
konzervatív, annyira spanyol...
Ez a hozzáállás ártalmas lehet a kreativitásra."
Nos...
Ez a fajta nyilatkozat jót tesz az eladásoknak.
Mire nem jók a barátok!
Mit mond még rólam?
-Egyik nap egy partin... -Philippe!
Egyik nap egy partin... mi az, Philippe?
Fejezze be a mondatot!
Egyik nap Marie Louise Bousquet házában rendezett partin...
azt mondta, hogy könnyű észrevenni, hogy maga nem ismeri a nőket.
Mi?
Hogy ezzel magyarázható,
miért fedi fel a ráncot a nyakukon.
Ezt mondja a partikon?
Mondtam, hogy ne bízzon benne!
Most, hogy így jobban átgondolom,
nem tudom, hogy Coco Chanel mondta ezt,
vagy Marie Louise Bousquet mesélte, hogy ezt mondta Coco...
A Nizzába tartó utasok,
a 15:37-kor induló járatra
a 3-as kapunál gyülekezzenek!
Nyugalom, Cristóbal!
Nem fog felismerni.
Alig látott valaki.
Hány fotó jelent meg rólad?
Hogy lehet ilyen kegyetlen,
hogy azt mondja mindenki előtt, hogy a férfiakat szeretem?
Nem mondta el mindenkinek.
Egy partin mondta.
Majd meglátod.
Istenem...
És ha megemlíti egy interjúban?
Szerintem félreérted, amit Philippe mondott.
Chanel valószínűleg arra gondolt, hogy te, mint férfi,
sosem fogod teljesen megérteni a nőket.
Többször megvarrtuk, de nem tudjuk tökéletesen befejezni.
Ó, Ramón, egyértelmű, hogy nem tudsz varrni.
Ezt nem lehet jobban megvarrni.
Remek munka volt, Carmencita!
Köszönöm.
Fernando Martínez.
Halló, Fernando!
Hallott a Women's Wear Dailyről?
Mire gondol?
Fabiola ruhájának a rajzairól.
Valaki kiszivárogtatta. A címlapon vannak.
Azt mondták, az ¡HOLA! magazinban is benne lesznek.
Ez csak egy vicc, ugye?
Egyszerűen nem tudom felfogni. Nem értem.
Mindenki rólunk beszél.
Micsoda szégyen!
Nem értem!
Nem hagyhatta volna el a szobát!
Fogd be, Ramón!
Ne keress kifogásokat! A te felelősséged volt!
Mindig mindent titokban tartottunk.
Hogy kerülhetett ez most a napvilágra?
Mi folyik itt?
Hogy szivároghatott ez most ki?
Mindenki rólunk beszél.
Megegyeznek.
WOMEN'S WEAR DAILY
Az angol sajtó szerint ez egy bankrablás a Bank of Englandnél.
Cristóbal, elköltözöm.
Mi ez a badarság, Ramón?
Rosszul bánsz velem. Másokkal sosem beszélnél így.
Miről beszélsz? Mindenkivel kiabálok.
Igen, de konkrétan rám üvöltöttél.
Azért, mert már közel járunk.
Kiabálok veled, ahogy magammal is.
Te vagy az, akit a legjobban szeretek!
Szépen kimutattad akkor.
Néha nem tudom, hogy mit keresek itt.
Hogy mit keresel itt?
Magyarázzam el?
Megtettelek a jobb kezemnek.
Az otthonomba hoztalak,
nem törődve azzal, hogy mit szólnak hozzá az emberek.
Azta, köszönöm.
Mintha jótékonykodtál volna.
Chanel azt mondogatja, hogy egyértelmű, hogy nem szeretem a nőket.
Azt nem úgy értette.
Te tudtad, és mégsem szóltál semmit?
Ne hallgass arra az őrült banyára!
Ramón, mondd el az igazat!
Hány ilyen történet kering még rólam?
Többről nincs tudomásom.
Annyira szégyellem magam.
Az unokahúgaim és az unokaöcséim vajon hallották?
Nem hinném.
Utálom, ha rólam beszélnek.
Boldogabb lennél, ha elfogadnád, hogy ez kikerülhetetlen.
Tényleg a gyerek csinálta?
Igen, az anyja javítja a ruháimat, ő pedig segít neki.
El sem hinnéd, milyen tehetséges.
Tetszik, Cristóbal?
Mi történt? Csak ennyit kértünk!
Diszkréció, diszkréció!
-Titokban kellett volna tartani! -Elnézését kérem.
Fogalmam sincs, hogy történt. Ilyen még soha nem történt velem.
Sajnálom, hogy kiabáltam.
Elnézését kérem.
Nagyon ideges vagyok az egész miatt.
-Nem ül le? -De, igen.
Igen.
Követnek. Mindenhova jönnek utánam.
Ha elhagyom a házamat, követnek.
Ha kinyitom az újságot, benne vagyok.
Ha bekapcsolom a televíziót, én...
Vagy ha elmegyek a moziba.
Mindig is szerettem, hogy nem vesznek észre.
Pár napon belül felfedem magam az egész világ előtt.
Mindenki látni fogja az esküvőmet a tévében Spanyolországban.
Istenem...
Bár olyan lehetnék, mint maga!
Vagy mint Greta Garbo.
Hogy legyen hatalmam eltűnni.
De...
nem tehetem...
Ez az ára annak, ha egy királyba szeretünk bele.
Amellett...
lehet, hogy a testvérem volt.
Vagy akár az anyám.
Mindketten tudták, hogy néz ki a ruhám.
Megemlíthették... a fodrásznál.
Bárhogy is volt, már megtörtént.
És én mindig is tagadtam a vázlatokat.
A vázlatnak semmi köze a végleges ruhához.
Azt hallottam...
hogy rendszerint elrejt dolgokat a varratok közé,
és ha eldug egy kis cetlit egy kívánsággal,
akkor az valóra válik.
Szeretném, ha ezt elrejtené, anélkül, hogy elolvasná.
Természetesen.
Nagyon köszönöm.
Köszönöm.
Legyen óvatos! Senki sem láthatja!
A jegyzetek.
Ne nyúljanak a ruhához, amíg oda nem érek!
Menjünk!
-Carmencita! -Igen?
A királyi tiara.
Én vigyem?
-Nagyon óvatosan, kérem! -Rendben.
-Természetesen. -Köszönöm.
Nos, akkor ennyi.
Hívj fel, ha megérkeztél Brüsszelbe!
A hotelből beszélünk.
Menj!
Jó utat!
ZAVENTEM REPÜLŐTÉR BRÜSSZEL, 1960 DECEMBERE
Hihetetlen volt. Nem hittem el.
Hat motorkerékpár kísért minket a Laken királyi palotáig.
Ezt a konfekcióruhákkal soha nem lehet megcsinálni...
Hogy hat motoros kísérje őket.
Nem nosztalgiázom.
De azok más idők voltak.
Mi állt Fabiola cetlijén?
Nem tudom, sosem olvastam.
Megérkezik a díszkíséret a Boulevard de I’Empereurre,
ahonnan tovább menetel szüntelen kiáltás közepette
a St. Michael és a St. Gudula irányába.
Az egyházi ceremóniát a Spanyolországból származó,
szegfűkkel díszített kereszthajóban tartják.
Ez a tökéletes helyszín a pár köszöntésére,
az egész ország szeretné látni őket.
Azok az ujjak.
Szerintem tökéletesek.
Nem lehet észre venni, hogy az egyik válla magasabban van,
vagy hogy görbe a háta.
Tökéletes munka, bácsikám.
Apa imádta volna.
Az emberek látták a királynéjukat, és szeretnék újra látni.
A királyi pár végre megjelenik az erkélyen.
Két fiatal kötötte össze a sorsát ezen az emlékezetes napon,
a király és a királyné.
Elnézést.
Jó napot, asszonyom!
Tudta, hogy elviheti a kabátját a Balenciaga-házba,
és kivasaltathatja velük?
-Hogyan? -Láttam, hogy nem olyan az esése...
Elnézést, de mit gondol, ki maga,
hogy arra célozgasson, tönkrement a kabátom?
Az az én kabátom.
Cristóbal Balenciaga vagyok.
Örvendek a találkozásnak, de téved.
A kabát az enyém, kifizettem az árát,
és úgy hordom, ahogy szeretném.
Viszontlátásra!
A feliratot fordította: Sarkadi Anikó