„Prestigiul rămâne. Faima este scurtă.” Cristóbal Balenciaga
DIN EPISODUL ANTERIOR
Partenerul meu Nicolás nu mai era
și nimeni nu-mi mai putea modifica munca.
Eu hotăram ce și cum.
Și dintr-o dată, în sfârșit, materialul perfect pentru modelele mele.
A fost un moment dulce.
Spune-mi. Nu te gândești
la prêt-à-porter, nu?
Sunt prea bătrân pentru aceste schimbări.
Trebuie să controlezi totul.
Acum te îmbrac
în ziua aceea că ești încoronată regina Belgiei.
Schițele rochiei.
Cineva le-a dat. Sunt pe copertă.
Nu căuta scuze! Tu ai fost responsabil!
Mă tratezi în moduri în care nu ai îndrăzni să vorbești cu alții.
Chanel le spune oamenilor că e evident că nu-mi plac femeile.
Urăsc când oamenii vorbesc despre mine.
Nu m-am considerat niciodată artist.
Mergeam aproape instinctiv într-o direcție.
Potrivește mâneca.
Voiam să opresc forțarea țesăturii.
Să folosesc, pe cât posibil, cât mai puține cusături inutile.
O singură bucată de material.
Gazarul, zagarul...
erau materiale care mi-au permis să realizez forme nemaivăzute
fără să fie nevoie să adaug greutate rochiei.
Mai presus de orice, mi-au permis să mă joc cu spațiul.
Spațiul dintre corp și țesătură făcea parte din rochie.
Trupul unei femei, o bucată de țesătură și spațiul.
Și câteva cusături ca să le unească.
Dle Balenciaga,
de ce ați închis casa de modă?
CASA LUI BALENCIAGA PARIS, 1967
E mătase?
- Ești sigur? - Da.
O vindem ca mătase.
Nu-mi place.
- Nu este mătase pură. - Ba da. E mătase.
Ești sigur că dacă îi dau foc
- n-o să fie un fum negru? - Nu!
S-ar putea să fie în amestec cu poliester
- pentru falduri. - Îmi pare rău, dar nu.
Sunt primul care susține inovația țesăturilor,
dar poliester...
dar poliesterul nu respiră. Clienta va mirosi a transpirație.
Crezi că o Balenciaga poate fi făcută din țesături ca astea?
Alți designeri au încercat și sunt încântați.
Ce se întâmplă, Roland?
Nu mă simt respectat.
Mi-ai livrat țesăturile târziu pentru ultima colecție,
iar echipa mea a trebuit să lucreze zi și noapte să termine la timp.
Nu se poate!
Facem ce putem.
Avem multe comenzi.
E din cauza producătorilor pret-a-porter.
Ei cumpără tot, iar furnizorii sunt copleșiți.
Da, dar apoi, și noi suntem copleșiți.
Câte ore suplimentare s-au lucrat anul ăsta?
Dacă priviți pagina următoare, la numărul șapte...
veți vedea orele în plus din anul acesta, de până acum.
Iar coloana asta?
Cheltuieli cu asigurări sociale.
Au crescut mult.
Situația e dezastruoasă.
Castillo n-a mai suportat și a închis magazinul.
Am auzit că André Courrèges
va prezenta o colecție pret-a-porter anul acesta.
Știați că Yves Saint Laurent și-a deschis primul magazin
ca să vândă colecții pret-a-porter de lux?
Și se descurcă foarte bine, nu?
Bine...
Păreți c-ați repetat scena asta, nu?
Nu putem fi contra ceea ce se întâmplă pe stradă.
Strada! De când ne pasă de ea?
Nu ne reprezintă.
PENTRU LUPTA TUTUROR PARIZIENILOR
- Ce se întâmplă, Javier? - Vandalism.
Tineri comuniști care n-au muncit o zi în viața lor.
ABOLIREA CLASELOR SOCIALE
- Să fim realiști și să cerem imposibilul! - Să fim realiști și să cerem imposibilul!
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
La ce te gândești?
Mă uit la txalupa aceea.
- O vezi? - Da.
E în același loc de când ne-am așezat aici.
S-ar putea să nu prindă nimic.
Asta înseamnă răbdare.
Mi-amintește de tatăl meu.
Poate e timpul să închidem magazinul.
Nu știu.
Te-ai gândit la asta?
Mă ocup eu.
Mă gândesc la asta de mult timp.
S-ar putea să fie alte opțiuni înainte să închidem.
Nu știu niciuna care să-mi placă.
Sunt sigur că, fără mine, casa de modă Balenciaga nu poate continua.
Ce sens ar avea?
Nu știu. Yves Saint Laurent a preluat conducerea după Dior.
Mereu mi s-a părut ceva dezgustător.
Cum să semneze alții cu numele meu?
Și ce se va întâmpla cu...
cei care lucrează în casele noastre?
Nepoatele, nepoții tăi?
Asta mă ține treaz noaptea.
Dar ești cel mai bun!
Ultima ta colecție a fost minunată, Cristóbal.
Mulțumesc.
Dar am dat tot ce puteam.
Cristóbal, mai ai multe de oferit.
Nu poți renunța. Ești cel mai mare.
Nu te grăbi! Gândește-te bine!
M-am gândit deja și am luat o decizie.
Când?
Când mâncai sole-ul?
Încă te mai gândeai la asta?
Ramón, suntem împreună,
dar nu știi la ce mă gândesc.
Hubert, am nevoie de ajutorul tău.
Orice dorești.
Angajează niște muncitori de-ai mei!
Pe cei mai în vârstă.
Vor găsi mai greu de lucru.
Îți va prinde bine experiența lor.
Pot prelua conducerea.
Te cunosc mai bine decât oricine de aici.
Știu ce-ți place, ce ar merge și ce nu.
Tu, retras fiind, mi-ai putea spune dacă-ți place ce fac.
Ramón, vreau să-mi spui
dacă te vezi creând modă haute couture.
Sincer...
crezi c-ai putea face asta?
Poate nu am cea mai bună tehnică...
dar cu echipa potrivită...
mi-ar plăcea ca măcar să pot dovedi.
- Bună dimineața, dle. - Bună dimineața.
Vă căutam, dle.
De ce nu muncește nimeni?
Așteaptă țesăturile.
Ce dezastru!
Știam eu. Acel Roland...
Sună-l chiar acum și spune-i că e ultima livrare!
Să uite de Casa Balenciaga!
Ce s-a întâmplat, dră Renée?
Tocmai am primit o scrisoare.
Mulțumesc că ați venit, dle Balenciaga.
Paul Beachant, vicepreședinte. Jerome, asistentul meu.
- Încântat. - Mă bucur.
Dle Balenciaga,
am dori ca numele dvs. să se alăture companiei Air France,
cum a fost cu mari designeri ca Georgette Renal,
Rodier și de curând, Dior.
Am dori să creați costumele însoțitoarelor de zbor.
Noi avem, evident, contact cu multe țări
și știm mai bine decât oricine
că maeștrii haute couture
respectă lumea.
Mulțumesc, dar nu sunt cel mai potrivit.
V-ar fi mai bine să rugați un creator francez,
cum e Chanel sau Saint Laurent.
Dacă-mi permiteți...
Vă asigur... că vom respecta viziunea dvs.
și vă vom oferi tot ce aveți nevoie.
Totul adus la casa dvs.
Trebuie doar să proiectăm schițele,
să le trimitem și să supraveghem calm restul.
Da, dar...
Nu știu cum să fac asta.
Vă rog doar să încercați.
Sincer, mă îndoiesc că veți regreta.
Îmi place să controlez tot procesul.
Întotdeauna am lucrat așa.
Vă înțeleg.
Pot să vă mărturisesc ceva?
Noi doi venim dintr-o generație anterioară.
Și mie îmi place să controlez întregul proces...
Dar un om apropiat mi-a deschis ochii.
M-a făcut să înțeleg că, deși cred că totul e-n mintea mea,
există idei la care nu m-am gândit niciodată.
Ideile din afară pot fi mai interesante
decât ce avem aici.
Apoi, am avut o revelație.
Am învățat să cred în echipa mea și...
am învățat să pierd controlul.
Domnule...
vă ofer o colaborare între două case mari
alăturat prin excelență...
Air France...
și Balenciaga.
Vă cer doar atât...
zburați liber cu noi!
Lucia să se ocupe de modelul ăsta! Pentru Danielle.
Bine.
Crezi c-ar trebui să accept oferta de la Air France, Ramón?
Cred că da.
Air France are mult prestigiu.
E cea mai importantă companie.
O consider Balenciaga liniilor aeriene.
Ce lucruri spui, Ramón!
E ceea ce cred.
Lucrul cu ei poate fi începutul
pret-a-porter la Balenciaga.
O singură dată pentru un brand celebru.
E mai puțin dureros...
să te distanțezi așa de modă.
O soluție pentru toate îndoielile.
Nu știi până nu încerci.
În plus, dacă merge,
ai putea prelua...
sectorul pret-a-porter, Ramón.
Te-aș vedea acolo.
E o onoare
că veți îmbrăca stewardesele noastre.
Jerome, asistentul meu, va fi aici să vă ajute cu toate.
Urmați-mă, vă rog.
Aici se taie țesătura după tipar.
Se pune tiparul pe un teanc de țesături...
După cum puteți vedea, este foarte simplu.
și în câteva minute, veți avea sute de mâneci.
Aici se confecționează rochiile.
Trei rochii pe minut. O sută optzeci de rochii identice pe oră.
Dacă pun una lângă alta, nu veți putea vedea diferența.
O persoană taie mânecile,
alta face gulerele, manșetele...
El e dl Gauthier, șeful de producție.
- Dl Balenciaga. - O plăcere, dle Balenciaga.
Cred că el vă va explica mai bine.
E foarte simplu. Producția se împarte în mărimi.
Avem mărimile 38, 40, 42...
Fiecare mărime e unică.
De exemplu, 38 include mărimea 86-89 la bust, 68...
Nu aveți mostre mai mari?
Mă tem că nu, dle. Sunt în depozitul din Hamburg.
Înțeleg.
Și cum să aleg țesătura dacă e la 1000 de km distanță?
Acesta e tergal de Catalonia.
Se poate călca și spăla de o mie de ori
și nu-și pierde forma sau culoarea.
Nu știu...
E din ce în ce mai popular.
E folosită la uniforme școlare, fețe de masă, costume la comandă...
Bine.
O aleg...
pe asta și pe asta.
Câte trei role.
Nu mai multe, dle?
Sunt 1700 de stewardese...
E pentru piesa model.
În funcție de rezultat, mai facem una.
Aveți adresa casei de modă, nu?
Mă descurc, dle.
Foarte bine, Jerome.
Asta și asta
și cizmele de aici.
Secția de uniforme de la Air France cere designurile cât de repede.
Deja? N-au răbdare deloc.
Plătesc bine, deci au cerințe.
Să-i spună șefului lor și să mă lase în pace.
Sunt încă multe de făcut aici.
Mulțumesc.
Să ne facem treaba.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Danielle!
Vino imediat în biroul meu.
Da.
Ultima e oribilă.
Scoate-o, te rog!
Domnule...
Mă scuzați, le trebuie uniforma.
Au un termen-limită și trebuie să înceapă producția.
Bine. Uite cum facem:
asta e uniforma.
Terminăm de cusut nasturii
și o trimiți ca să se calmeze. Dar...
asta e o comandă personalizată
și până nu avem mărimile stewardeselor, nu facem nimic.
Mărimile stewardeselor? Când facem asta?
Subliniază asta! Ne ocupăm de restul.
Mulțumesc.
Da?
Jerome îmi spune că nu are mărimile.
Pentru mai multe detalii, îl va contacta pe dl Grunberg,
ca să ne sune și să discutăm.
Dar ce legătură are cu Grunberg?
E directorul fabricii de producție, Cristóbal.
Da, bine, dar noi cerem...
Da. Trimite-l la mine!
- Alo! - Bună dimineața,
sunt dl Grunberg. Ce mai faceți, dle Balenciaga?
Mi-au spus că mă sunați pentru mărimile stewardeselor.
Eu? Nu,
vă sun să vă întreb dacă vreți să veniți.
Dar mi-au zis...
E altă discuție, în fine.
Cred că pot trece pe la fabrică...
spre sfârșitul săptămânii.
După ce am mărimile stewardeselor.
Perfect!
Dar n-o să vedeți cum se fabrică uniformele, dle Balenciaga.
Cum adică?
Probabil că terminăm producția săptămâna viitoare.
Ce?
Se fabrică după designurile trimise de dvs.
Trebuie să vă opriți imediat!
Calmați-vă, dle Balenciaga!
Era doar pentru orientare! Dumnezeule!
Unde e costumul trimis?
Dle Balenciaga, nu putem folosi un design de referință
dacă e adaptat la o siluetă reală.
Ca și cum am spune că toate stewardesele
vor avea aceleași forme ca modelul folosit de dvs.,
dar de mărime diferită.
Dar trebuie probată de un corp real!
- Nu are niciun sens altfel! - Dle Balenciaga...
Dacă se poate, cred că încercați să impuneți regulile dvs. în pret-a-porter,
și nu se poate. Noi facem un model generic aici.
Piesele sunt realizate pe fiecare mărime
și toată lumea intră în una dintre mărimi.
Nu are logică.
Dar cum credeați că va merge?
Veniți cu mine în zona de producție și veți vedea!
Laurent, îi mai explici o dată dlui Balenciaga?
Da, cu plăcere.
Mai știți când v-am spus că facem pe mărimi: 38, și 40, 42?
Să vedem... 38, 40, 42...
Facem haine sau jucăm la bingo?
Opriți asta!
Calmează-te!
Opriți, vă rog!
Opriți!
Opriți mașinile astea blestemate!
Puteți să vă opriți?
Puteți să vă opriți, vă rog? Opriți-vă!
Opriți-vă!
Nu știu cum i-am lăsat să mă aducă în situația asta.
Simt că m-am păcălit singur.
Nu asta mi s-a promis, dle Galichon.
Cuvântul dvs. nu înseamnă nimic.
Am vorbit cu dl Grunberg
și nu mai am ce adăuga, dle Balenciaga.
Așa se produce în masă.
Deci, am trecut de la „zburați liber cu noi” la „asta este”.
Nu vreau să se termina așa.
Vă asigur că vicepreședintele nostru va face totul să repare problema.
Ați spus niște lucruri stupide ca să mă convingeți.
Suntem siguri că vor arăta frumos. Veți vedea.
Bine.
Atunci, dacă nu vreți să-mi dau demisia,
va trebui să mă lăsați să fac cum cred eu.
Bună ziua!
AEROPORTUL ORLY PARIS, 1968
Intrați, vă rog!
Pe aici.
Veniți aici, vă rog!
- Florette! - Da?
Asta este.
Vă puteți da jos uniforma și vă sunăm când e gata, da?
Ce ai face dacă ai crea pret-a-porter?
Ești un rege.
Un rege!
Intră!
A durat ceva.
Ai avut multe de spus?
Ei bine...
Directorii de la Air France spun că sunt mulțumiți.
Cred că designul este frumos.
Care e problema de data asta?
Sunt probleme cu mânecile.
S-au plâns niște stewardese.
Niște stewardese?
Se pare că jachetele sunt scurte
și se ridică odată cu brațele.
Mânecile sunt inconfortabile
când deschid și închid compartimentul de bagaje din avion,
fiindcă sunt... scurte.
S-au plâns și că buzunarele din față
le fac să se simtă ca niște canguri.
Ce? „Ca niște canguri”?
Unele au vorbit deja cu presa.
Cu presa?
Cu Paris Match.
Se pare că oricine poate vorbi despre munca mea.
De ce am acceptat jobul ăsta? Doamne!
Clientele mereu și-au spus părerea.
Dacă o multimilionară texană
își exprimă dubiile în camera de probă
e un lucru.
Dar dacă stewardesele Air France fac
același lucru,
iar părerea lor este reflectată de mass-media...
e altceva.
- E foarte diferit. - E pret-a-porter.
Dacă oricine poate face haine,
oricine poate avea o părere.
Uite acolo!
Jachetele lor nu se ridică așa de mult.
Au avut dreptate.
Știi ce mă deranjează cel mai mult?
Că am dat greș cu mânecile, Ramón.
Tocmai la asta...
care a fost obsesia cea mai mare din viața mea.
Ești obișnuit să coși
pentru doamne care nu ridică brațele, Cristóbal.
Nu e nicio rușine în asta.
Bună!
Unde e toată lumea?
Ce caută aici?
Acum ce mai vor?
- Surpriză! - Surpriză!
Ei bine...
Asta este.
Arătați cu toții ca o mizerie.
Dacă te-ar vedea tatăl tău, ar avea multe de zis.
Trebuia să sărbătorim chestia cu Air France.
Sigur... Și nu numai asta.
Sunt sigură că ai uitat, dar în septembrie se fac 50 de ani
de când ai debutat cu prima colecție în San Sebastián.
- Da? - Ce uituc ești!
În septembrie 1918. Tata mereu vorbea despre asta.
- Mereu. - Mereu.
Aveam 23 de ani!
Un țânc!
Nu știam nimic!
Știai ceva.
Sigur că da.
Unchiule, ai început pregătirea următoarei prezentări?
Abia așteptăm.
Ultimele prezentări au fost frumoase.
- Da. - Nu trăiesc veșnic.
Unchiule, te rog, nu spune asta.
Ești tânăr ca un pui de primăvară!
Da, arăți fabulos.
- Uită-te la tine. - Desigur, unchiule.
I-ai văzut?
Arătau ca niște vulturi cu gurile deschise
care cereau mai mult și mai mult.
Să nu se oprească unchiul Cristóbal până moare!
La ce te așteptai, Cristóbal?
Să fiu înțeles.
Nimeni nu consideră posibilitatea ca eu să mă retrag și să mă odihnesc. Nu.
După ce mor, s-ar putea să mă scoată din groapă,
să mă îmbrace și să mă ducă la atelier.
Cum ar fi nepotul Juan Cruz să facă pe ventrilocul?
Cu vocea lui, când vine Fabiola în vizită?
„Bună ziua! Sunt nemuritorul Cristóbal, ce mai faceți?
Sunt aici pentru voi pe veci.”
Oprește-te, te rog!
Balenciaga nu are sens fără mine.
N-aș putea trăi așa.
Am încercat...
dar asta este.
Înțelegi.
Nu?
Prin corespondenții din Belgia...
PARIS, MAI, 1968
...am primit asta...
Cristóbal, vino! Trebuie să vezi.
...care au fost declanșate de revoltele studențești din Paris,
greve și ocupații în fabrici.
Din amurg până în zori, elemente necontrolate,
amestecate cu grupuri revoluționare, s-au dezlănțuit în capitală,
de o violență nemaivăzută până acum...
Sunt aproape de casă.
Ciocniri între protestatari...
- E strada Montaigne, nu? - Da.
...cu sute de răniți,
și prejudiciul de sute de milioane de franci.
Asta a fost...
să spunem, l-am înțeles ca pe un semn definitiv
pentru mine să închid casa de modă.
Nu mai aveam loc în lumea aia nouă
care apăruse pe neașteptate.
Așa era treaba.
De ce n-a putut continua Casa Balenciaga
fără Cristóbal Balenciaga?
De ce să nu se ocupe alții?
Nu era doar o companie.
Era o parte din mine.
Ca o extensie a corpului meu.
Cum poate un corp supraviețui fără creier?
Aș spune că acel corp, cum îl numiți,
n-a fost construit doar de dvs.
Angajații casei de modă au făcut și ei parte din acel corp.
- Nu... - Nu crezi
că munca dvs. e construită
și de cei care vă înconjoară?
Nu credeți că și ei sunt o parte din munca dvs.?
Conform acordului,
preavizul va fi de trei luni
din momentul în care sunteți anunțați de concedierea dvs.,
care vă anunț că va fi pe 1 iunie.
Veți primi o scrisoare de concediere în curând, cu toate informațiile.
Dar de ce? Nu există nicio explicație?
Lucrăm la relocarea a cât mai multor persoane posibil.
Casa de modă vă va compensa pe toți.
Unde este dl Balenciaga?
Îl voi da în judecată!
Unde este dl Balenciaga?
Liniște!
Liniște, vă rog! Liniște!
Liniște!
Continuați!
După cum știți,
la comenzile în derulare
până închidem magazinul.
După cum știți,
aveți 50 de ore libere pe lună.
Pentru asta, vă rugăm
să vă coordonați cu colegii.
- Altfel... - De ce vrei să închizi?
- Șst. - În acest caz...
Veniți să ne răspundeți!
Mulțumesc, dră Renée!
Unii vor accepta faptul că închidem.
Alții deja se gândesc să vă dea în judecată.
Da, știu.
Au dreptul ăsta.
Dacă se poate... Cred că ar fi trebuit să vorbiți.
Mulți angajați vă admiră.
Au lucrat cu dvs. toată viața lor.
STIMATE DLE MOREAU, DUPĂ CUM ȘTIȚI, CASA BALENCIAGA...
STIMATE DLE RICHARD, DUPĂ CUM ȘTIȚI...
STIMATE DLE DURAND, DUPĂ CUM ȘTIȚI, CASA BALENCIAGA...
STIMATĂ DRĂ ROBERT...
Am relocat mulți oameni, am plătit compensații.
Dar e adevărat că două cusătorese
au stat luni de zile în fața casei mele,
așteptând să ies să-mi ceară o explicație.
Nu e doar asta, nu?
Ce vrei să spui?
Am înțeles că 103 angajați
din atelierele spaniole, v-au dat în judecată.
Instanțele au decis în favoarea mea
la fiecare apel al lor.
Dar acum au ajuns la Curtea Supremă.
De unde știți asta?
E meseria mea.
E problema avocaților mei și nu discut.
Pot spune doar că am conștiința împăcată.
Toată viața am fost consecvent.
Am muncit de când aveam 12 ani până la 73 de ani.
Munca mea a fost viața mea.
N-am știut să fac altceva.
Iar viața unui creator de modă nu e o glumă. Uneori...
e mai rea decât o viață de câine. O...
viață de câine.
Cred că am dreptul să...
mă retrag.
Și să mă odihnesc.
Nu credeți?
Ei bine,
dacă nu mai aveți nimic de zis,
cred c-am terminat.
Vă mulțumesc, dle Balenciaga.
Ați fost foarte generos.
O oră extraordinară...
să încep să prepar cina.
BALENCIAGA CASETA NUMĂRUL 6
Ei bine, Maritxu...
Cristóbal, oaspăta rămâne și la prânz?
Nu, pleacă mâine. Micul dejun e de-ajuns. Mulțumesc.
- Stingeți lumina? - Da, nicio grijă.
Bine.
- Noapte bună! - Noapte bună, Maritxu.
Sunt doar un meseriaș care lucrează pentru clienți.
De ce vă este atât de greu
să recunoașteți că sunteți un artist?
Un artist...
În orașul meu ți s-ar spune că este aproape un semn de josnicie.
A fost incredibil, nu-mi venea să cred.
Șase motociclete ne-au flancat tot drumul până la Palatul Laeken.
Este ceva pret-a-porter
nu va realiza niciodată.
Să fie flancat de șase motociclete.
Nu sunt nostalgic.
Ce s-a întâmplat?
Mi-am auzit vocea.
Când?
Prudence își ascultă înregistrările.
E oribil... Nu m-am recunoscut.
Vocea mea e așa de groaznică?
Mie mi se pare normală.
Părem două țărănci din Bilbao care vorbesc despre o rochie
flancată de șase motociclete. Este...
Calmează-te, Cristóbal.
Nu știu.
Cred c-am spus prea mult.
Lasă, stinge lumina!
- Bună dimineața, tuturor! - Bună dimineața!
Bună dimineața!
Da, mulțumesc.
M-am gândit mult aseară la ce ai înregistrat.
Dacă mai vreți să spuneți ceva, mai avem timp.
Nu vreau să publici ce am zis despre copii.
Cred c-ar fi interpretat greșit.
Bine.
Nu scrie nici despre Chanel!
Doar să spui că e creatoarea
pe care o admir cel mai mult.
Despre închiderea casei de modă nu trebuie să dai multe detalii.
Cred c-am spus prea mult.
Dle Balenciaga...
interviul meu va avea o pagină
și am stai trei zile aici!
Șefii mei vor crede c-am fost în concediu.
Nu spune asta, Prudence! Am vorbit despre atâtea lucruri!
Ce am spus despre rochia Fabiolei
- ...nu pomeni! - Nu-mi puteți face asta!
A trebuit să-mi conving și editorul!
Vă jucați cu reputația mea!
Spun doar că eu cred
că ce am zis poate fi interpretat greșit.
Atunci, lăsați-mă să scriu articolul liber
și-l puteți verifica și rectifica.
Nu va merge,
fiindcă azi am o părere, iar mâine, alta.
Nu credeți că ce veți obține
e opusul a ceea ce vă doriți?
După câțiva ani,
când lumea va vorbi despre Balenciaga, vor spune povești.
Vor specula și vor inventa chestii
din puținul care a fost scris.
Măcar nimeni nu va spune că știe adevărul.
Nu mă deranjează.
Cum spun oamenii...
„Tăcerea e de aur și ești sclavul cuvintelor tale.”
Nevoia dvs. patologică de a controla!
Mereu a fost așa.
E adevăratul motiv pentru care ați închis compania.
Nevoia de control.
Nu mă mir că v-au dat în judecată angajații!
Îmi pare rău, nu trebuia să spun asta.
Dar ați spus.
Și aveți dreptate parțial.
Dar știați că dacă muncitorii câștigă,
m-ar putea obliga să redeschid compania?
La vârsta asta! Nu cred că e corect.
I-ați putea lăsa pe alții să ducă mai departe compania.
Eliberați-vă măcar de data asta!
Să-i las să semneze cu numele meu?
Eu sunt Balenciaga!
E atât de greu de înțeles?
Vă puteți imagina oameni creând tablouri de Picasso fără Picasso?
Deci, recunoașteți, în sfârșit.
Ce?
Că sunteți un artist.
Că vă considerați un artist.
Suntem gata?
A spus că va coborî în curând.
Întârzie la aeroport dacă nu se grăbește.
- Mersi. - Prânzul a durat prea mult.
Ei bine...
Regret ce am spus mai devreme.
Eu regret.
Voi scrie interviul și vi-l trimit înainte de publicare.
Am încredere în profesionalismul dvs.
Drum bun!
Pe curând, dră Glynn!
Aproape am ajuns, dnă.
Uită-te la munții din Getaria!
După ce mor, vreau să fiu îngropat acolo,
în mausoleul familiei. Cu părinții și frații mei.
Credeam că vrei să fii îngropat la Paris.
Cu Wladzio.
Cred că trebuie să fac un testament.
Vreau să-ți asigur viitorul, Ramón.
Dar mă tem.
De ce?
De ce-ar putea zice după ce mor
despre noi.
Ar fi chiar așa de rău?
ÎN AUGUST 1971, ZIARUL „THE TIMES”
A ANUNȚAT INTERVIUL LUI PRUDENCE GLYNN CA FIIND „EXCLUSIV”.
BALENCIAGA A MURIT UN AN MAI TÂRZIU DE INFARCT.
RAMÓN ESPARZA A FOST CU EL ÎN ULTIMELE LUI MOMENTE.
ÎN 1986, MOȘTENITORII LUI BALENCIAGA
AU VÂNDUT BRANDUL ȘI BUNURILE SALE.
AZI, BALENCIAGA E UNA DINTRE CELE MAI MARI
BRANDURI DE MODĂ DIN LUME.
Subtitrarea: Caterin Dobre