”Prestige kvarstår. Berömmelse är kort.” Cristóbal Balenciaga
DETTA HAR HÄNT
Min partner Nicolás var borta,
och ingen kunde förändra mitt hantverk längre.
Jag bestämde vad och hur.
Och plötsligt, äntligen, det perfekta tyget för min design.
Det var en underbar stund.
Berätta. Du funderar väl inte på
prêt-à-porter?
Jag är för gammal för dessa förändringar.
Du måste kontrollera allt.
Nu klär jag dig
dagen du kröns till Belgiens drottning.
Skisserna till klänningen.
Någon har läckt dem. De är på omslaget.
Leta inte efter ursäkter! Du var ansvarig!
Ni behandlar mig illa på sätt ni aldrig skulle våga tala till andra.
Chanel säger till folk att det är uppenbart att jag inte gillar kvinnor.
Jag hatar när folk pratar om mig.
Jag har aldrig sett mig själv som konstnär.
Jag gick längs en väg nästan instinktivt.
Passa in ärmen.
Jag ville sluta tvinga tyget.
Binda så litet som möjligt med onödiga sömmar.
Ett enda tygstycke.
Gazaren, zagaren...
var tyg som lät mig uppnå osedda former
utan att lägga till vikt på klänningen.
Mest av allt lät de mig leka med mitt utrymme.
Utrymmet mellan kroppen och tyget var en del av klänningen.
En kvinnas kropp, en del av tyget och utrymmet.
Och ett par sömmar för att hålla samman det hela.
Herr Balenciaga,
varför stängde du modehuset?
BALENCIAGAS BOSTAD PARIS, 1967
Är det silke?
-Är du säker? -Ja.
Vi säljer det som sådant.
Jag gillar det inte.
-Det är inte rent silke. -Jo. Det är silke.
Är du säker på att om jag bränner den
-kommer ingen svart rök? -Nej!
Det kan ha blandats med en del polyester
-för veckens skull... -Beklagar, men nej.
Jag är den förste att försvara textilinnovationer,
men polyester...
polyester andas inte, klienterna kommer lukta svett.
Tror du att en Balenciaga kan göras av tyg som detta?
Andra har provat det och är förtjusta.
Vad är det som pågår, Roland?
Jag känner mig inte respekterad.
Du levererade tyget sent till förra kollektionen,
och mitt team tvingades jobba dag och natt för att bli klara i tid.
Det får inte vara så!
Vi gör allt vi kan,
vi har massor av beställningar.
Det är på grund av prêt-à-porter-tillverkarna.
De bunkrar allt och leverantörerna blir överväldigade.
Jaha, men då blir vi också överrväldigade.
Hur mycket har övertidsarbetet ökat det senaste året?
Om ni går till nästa sida, nummer sju...
ser ni de extra timmarna hittills i år.
Och den här andra kolumnen?
Socialförsäkringskostnader.
De har skjutit i höjden.
Situationen är desperat.
Castillo klarade inte mer och har slagit igen.
Och jag hörde att André Courrèges
kommer visa en prêt-à-porter- kollektion i år.
Visste du att Yves Saint Laurent har öppnat sin första butik
för att sälja sina lyxiga prêt-à-porter-kollektioner?
Och det går väldigt bra för honom.
Okej...
Det verkar som om ni har repeterat den här scenen, va?
Vi kan inte gå åt motsatt håll från vad som sker på gatan.
Gatan. Sen när bryr vi oss om den?
Det är inte vår grej.
FÖR KAMPEN FÖR ALLA PARISBOR
-Javier, vad är det som pågår? -Vandalism.
De är kommunistbarn som inte har jobbat en dag i sina liv.
KROSSA KLASSAMHÄLLET
Låt oss vara ärliga och be om det omöjliga!
-Tack. -Varsågod.
Vad tänker du på?
Jag tittar på den där txalupan.
-Ser du? -Ja.
Den har varit på samma plats sen vi satte oss här.
Och den kanske inte fångar nåt.
Det är tålamod.
Det påminner mig om min pappa.
Kanske det är dags att slå igen.
Jag vet inte.
Har du funderat på det?
Jag är inne på det.
Jag har tänkt på det under väldigt lång tid.
Det kan finnas andra val innan vi stänger.
Jag kan inte komma på något jag gillar.
Jag är säker på att Balenciaga inte kan fortsätta utan mig.
Det vore inte rimligt.
Jag vet inte. Yves Saint Laurent tog över efter Dior.
Jag har alltid tyckt att det var äckligt.
Hur skulle andra kunna skriva under med mitt namn?
Och vad kommer att ske med...
alla som jobbar i dina modehus?
Dina syskonbarn?
Det är det som håller mig sömnlös om nätterna.
Men du är ju på topp!
Din senaste kollektion var underbar, Cristóbal.
Tack.
Men jag har gett allt jag hade att ge.
Du har ännu mycket att erbjuda, Cristóbal.
Du kan inte sluta nu. Du är den största stjärnan.
Ha inte för bråttom. Tänk igenom det.
Det har jag redan gjort, och jag har fattat mitt beslut.
När gjorde du det?
Medan du åt din fisk?
Du sa att du fortfarande funderade på det.
Ramón, bara för att vi alltid är tillsammans betyder det inte
att du vet vad jag tänker.
Hubert, jag behöver din hjälp.
Vad du än vill.
Anställ några av mina arbetare i din butik.
De äldre.
Det blir svårare för dem att hitta arbete.
Det är bra för dig, för de har erfarenhet.
Jag kan ta över åt dig.
Jag känner dig bättre än nån annan här.
Jag vet vad du gillar, vad som skulle fungera och inte.
Och du kunde säga vad du ville även om du gått i pension.
Ramón, jag vill att du berättar
om du ser dig själv designa haute couture.
Ärligt...
tror du att du klarar av det?
Jag kanske inte har den bästa tekniken...
men med rätt team...
skulle jag åtminstone ha chansen att prova.
-God morgon, sir. -God morgon.
Jag letade efter dig.
Varför jobbar ingen?
De väntar på tygerna.
Vilken katastrof!
Jag visste det. Den där Roland...
Ring honom nu och säg åt honom att det blir hans sista leverans.
Han kan glömma modehuset Balenciaga.
Vad är det, miss Renée?
Brevet. Det kom precis.
Tack för att du kom, herr Balenciaga.
Paul Beachant, vice ordförande. Jerome, min assistent.
-Ett nöje. -Trevligt att träffas.
Herr Balenciaga,
vi vill att ditt namn knyts till Air France,
som har skett tidigare med stora designers som Georgette Renal,
Rodier och nyligen Dior.
Vi vill att du designar våra flygvärdinnors kläder.
Vi, som uppenbarligen har kontakt med många länder
vet bättre än nån annan
att haute couturens mästare
respekterar världen.
Jag uppskattar det, men ni frågar fel designer,
Det skulle gagna er bättre att be en fransk designer,
som Chanel eller Saint Laurent.
Om du tillåter mig...
Jag försäkrar dig om... att vi kommer att respektera din vision
och ge dig allt du behöver.
Allt utan att lämna ditt hem.
Du behöver bara rita mönstren,
skicka dem och lugnt övervaka resten.
Ja, men...
Jag vet inte hur man gör det.
Jag ber dig bara att försöka.
Ärligt talat tvivlar jag på att du kommer att ångra det.
Jag gillar att styra hela processen.
Jag har alltid arbetat så.
Jag förstår dig.
Får jag erkänna en sak?
Du och jag är från en tidigare generation,
jag tycker också om att styra hela processen...
Men för en tid sedan öppnade någon mina ögon.
Den fick mig att förstå att även om jag tror att allt finns i mitt huvud,
finns det vissa idéer jag aldrig har tänkt på.
Och idéer utifrån kan vara mer intressanta
än vad du har här.
Sen fick jag en uppenbarelse.
Jag lärde mig att lita på mitt team och...
att tappa kontrollen.
Herrn...
Jag erbjuder dig ett samarbete mellan två stora hus
förenade genom excellens...
Air France...
och Balenciaga.
Jag ber dig bara om detta...
Flyg fritt med oss.
Låt Lucía hantera den modellen. Åt Danielle.
Okej.
Ramón, tycker du att jag ska acceptera Air Frances erbjudande?
Jag tycker det.
Air France har stor prestige.
Det är ett av de viktigaste företagen.
Jag ser det som flygbolagens Balenciaga.
Sakerna du säger, Ramón.
Det är vad jag tycker.
Att jobba med dem kan vara en bra första kontakt
med prêt-à-porter för Balenciaga.
En engångsgrej för ett ryktbart märke.
Det kanske är det minst traumatiska sättet...
ett sätt att distansera dig från huset.
En lösning på alla dina tvivel.
Du vet inte förrän du försöker.
Dessutom, på det här viset, om det fungerar,
kan du ta över...
den här prêt-à-porter-sektionen, Ramón.
Jag kan se dig där.
Det är en ära
att våra flygvärdinnor kommer att bära dina kreationer.
Jerome,
min assistent, kommer vara här för att assistera dig i allt du kan behöva.
Följ mig.
Här skär vi till tyget efter mönstret.
Man lägger mönstret över en av tyghögarna och använder skärmaskinen.
Som du ser är det väldigt enkelt.
och på ett par minuter har du skurit hundratals ärmar.
Här tillverkas uniformerna.
Tre uniformer i minuten, 180 identiska i timmen.
Om jag lägger dem bredvid varandra kommer du inte att kunna se skillnaden.
En skär till ärmarna,
den andra gör halslinjerna, ärmuppslagen...
Det här är herr Gauthier, produktionschefen.
-Herr Balenciaga. -Ett nöje, herr Balenciaga.
Jag tror han kan förklara det bättre.
Det är väldigt enkelt. Vi delar upp produktionen i storlekar.
Vi har storlekarna 38, 40, 42...
Varje storlek passar ett visst omfång.
Till exempel, 38 är 86-89 cm runt bröstet, 68...
Har du inte större prover?
Tyvärr inte, herrn. De är på ett lager i Hamburg.
Jag förstår.
Och hur ska jag välja tyg om det är tusen kilometer bort?
Det här är tergal från Katalonien.
Man kan stryka och tvätta det tusen gånger,
utan att det förlorar form eller färg.
Jag vet inte...
Det börjar bli mer populärt,
det används till skoluniformer, bordslinne, skräddarsydda kostymer...
Bra.
Jag väljer...
det här och det här.
Tre rullar av varje.
Kanske mer, herrn?
Det finns 1 700 flygvärdinnor.
Det är för modellplagget.
Beroende på resultatet kanske vi gör en ny beställning.
Du har husets adress, va?
Jag tar hand om det, herrn.
Bra, Jerome.
Den här och den här,
och stövlarna på den här, också.
Air Frances kostymavdelning vill ha mönstren så fort som möjligt.
Redan? De saknar tålamod.
De betalar bra, så de kräver mycket.
Då borde de prata med sin chef och lämna mig ifred.
Det krävs fortfarande mycket arbete här.
Tack.
Låt oss göra vår grej.
-God morgon. -God morgon.
Danielle,
kom till mitt kontor på en gång, tack.
Ja.
Den sista är hemsk.
Ta av den, är du snäll,
Herrn...
Ursäkta, de behöver uniformen.
De har en deadline och måste börja tillverka.
Bra. Så här ska vi göra.
Det här är uniformen.
Vi ska sy färdigt knapparna,
och du skickar den så att de lugnar ner sig. Men...
och det här är en personlig order,
innan vi har flygvärdinnornas storlekar gör vi ingenting.
Flygvärdinnornas storlekar? När ska vi göra det?
Betona det. Vi sköter resten.
Tack.
Ja?
Jerome säger att han inte har storlekarna.
För mer information ska han kontakta herr Grunberg,
så vi kan diskutera situationen.
Men vad har det att göra med Grunberg?
Han är direktör för en tillverkningsfabrik.
Ja, men vi ber om...
Ja? Skicka in honom.
-Hej? -God morgon,
Jag är mr Grunberg. Hur står det till, mr Balenciaga?
De sa till mig att du ringde för att prata om flygvärdinnornas storlekar.
Jag? Nej,
jag ringde för att höra om du ville komma hit.
Men de sa till mig...
Okej, strunt samma.
Jag tror att jag kan komma till er fabrik
i slutet av nästa vecka.
Så fort jag har flygvärdinnornas storlekar.
Perfekt.
Men då får du inte se dina plagg tillverkas, herr Balenciaga.
Vad menar du?
Vi kommer nog färdigställa tillverkningen nästa vecka.
Va?
De tillverkas efter mönstren du skickade.
Ni måste sluta omedelbart!
Jag ber dig förbli lugn.
De var för vägledning, herregud!
Var är uniformen vi skickade?
Herr Balenciaga, vi kan inte använda en design som referens
om den är utprovad på en riktig silhuett.
Det är som att anta att alla flygvärdinnor
kommer ha samma form som din modell,
bara i en annan storlek.
Den måste provas på en riktig kropp!
-Annars är det ingen mening! -Herr Balenciaga.
Jag tror du försöker använda dina egna regler på prêt-à-porter,
och det fungerar inte. Vi gör en generisk modell här.
Plaggen är utpassade för varje storlek,
och alla människor passar i en av de storlekarna.
Det går inte ihop.
Hur trodde du att det skulle gå till?
Följ med mig till tillverkningsdelen så får du se.
Laurent, kan du förklara igen för herr Balenciaga?
Ja, det blir ett nöje.
Minns du att jag sa att vi gör storlekarna 38, och 40, 42...?
Låt se, 38, 40, 42...
Gör vi klänningar eller spelar vi bingo?
Sluta med det här!
Lugna dig.
Sluta, snälla!
Sluta!
Stoppa de här förbannade maskinerna!
Kan ni sluta?
Kan ni sluta? Sluta!
Sluta!
Jag förstod inte hur jag hade låtit dem dra in mig i det där.
Jag kände att jag hade lurat mig själv.
Det här är inte vad jag blev lovad, herr Galichon.
Ditt ord betyder ingenting.
Jag pratade med herr Grunberg
och har inte mycket mer att säga, herr Balenciaga,
det är så här man massproducerar.
Så vi har gått från "flyg fritt med oss" till "det är som det är".
Jag vill inte att det ska sluta så här.
Jag försäkrar er, vår vice ordförande gör allt han kan för att lösa problemet.
Du sa dumma saker för att övertyga mig.
De kommer säkerligen att se bra ut. Vänta bara.
Bra.
Om du inte vill att jag slutar
måste du låta mig göra saker på mitt sätt.
God eftermiddag.
ORLY-FLYGPLATSEN PARIS 1968
Kom in, tack.
Den här vägen.
Den här vägen, tack.
-Florette. -Ja?
Där är den.
Du kan ta av dig uniformen, vi kallar på dig när den är klar, okej?
Vad skulle du göra om du gjorde prêt-à-porter?
Du är en kung.
En kung!
Kom in.
Det tog sin tid, va?
Hade du mycket att säga?
Ja...
Air France-cheferna säger att de är nöjda.
De tycker att designen är snygg.
Vad är problemet den här gången?
Det är problem med ärmarna.
Vissa flygvärdinnor har klagat.
Vissa flygvärdinnor?
Det verkar som om jackorna är korta
och de åker upp när flygvärdinnorna lyfter armarna.
Och ärmarna är obekväma
när de öppnar och stänger bagageutrymmena i planet,
för att de... är korta.
De har också klagat på
att framfickorna får dem att känna sig som kängurur.
Va? Som kängurur?
Vissa har redan pratat med pressen.
Pressen?
Till Paris Match.
Det verkar som om alla får prata om mitt arbete.
Varför accepterade vi uppdraget? Herregud.
Kunder har alltid delat sina åsikter.
Om en mångmiljonär från Texas
uttryckte sina tvivel i provrummet
är det en sak.
Men om flygvärdinnorna på Air France
gör samma sak
och deras åsikter rapporteras i media...
Då är det en annan sak.
-Mycket annorlunda. -Det är prêt-a-porter.
Om alla kan klä sig,
kan alla ha åsikter.
Se där...
Deras jackor åker inte upp lika mycket.
De hade rätt.
Vet du vad som stör mig mest?
Att jag misslyckades med ärmarna.
Med det...
som har varit min största besatthet i hela mitt liv.
Du har vant dig vid att sy
åt kvinnor som inte lyfter sina armar, Cristóbal.
Det är inget att skämmas för.
Hallå?
Var är alla?
Vad gör de här?
Och vad vill de nu?
Överraskning!
Ser man på...
Så ja, det räcker.
Ni ser inte kloka ut.
Om din pappa såg dig skulle han ha mycket att säga.
Vi var tvungna att fira Air France-grejen.
Självklart... och inte bara det.
Du minns det nog inte, men i september är det 50 år sen
du debuterade med din första kollektion i San Sebastián.
-Verkligen? -Du är så glömsk!
September 1918. Pappa pratade alltid om det.
-Alltid. -Alltid.
Jag var 23!
En snorvalp!
Jag visste inget om nåt!
Nåt visste du.
Självklart.
Farbror, har du påbörjat förberedelserna för din nästa visning?
Vi ser fram emot den.
De senaste visningarna har varit vackra.
-Ja. -Jag lever inte för alltid.
Säg inte så, farbror.
Du är lika ung som en vårkyckling!
Jo, du ser fantastisk ut.
-Titta på dig. -Självklart, farbror.
Såg du dem?
De såg ut som gamar med öppna munnar
och frågade bara efter mer.
Låt inte farbror Cristóbal sluta förrän han dör.
Vad väntade du dig?
Att bli förstådd.
Ingen tänker på möjligheten att jag kan sluta och vila. Ingen.
När jag dör kanske de gräver upp mig,
klär på mig och tar mig till syateljén.
Kan du föreställa dig din brorson Juan Cruz som buktalare?
Ger dig en liten röst
medan Fabiola är på besök?
"Hej, jag är den odödliga Cristóbal, hur är det?"
"Jag är här för alltid."
Snälla, sluta.
Balenciaga fungerar inte utan mig.
Jag skulle inte kunna leva så.
Jag har försökt...
men det går inte.
Du förstår.
Eller hur?
Genom korrespondenterna i Belgien...
PARIS, MAJ 1968
...har vi fått detta...
Kom hit, Cristobál. Du måste se detta.
...som utlöstes av studentupproren i Paris,
strejker och ockupationer av fabriker.
Från morgon till kväll har okontrollerade element,
blandade med revolutionära grupper, i huvudstaden släppt lös
våldsamma scener som aldrig setts förut...
De är nära huset.
Sammandrabbningar mellan protesterande...
-Det är Montaigne-gatan, va? -Ja.
...med hundratals sårade,
och skador för hundratals miljoner franc.
Det var...
Låt oss säga att jag uppfattade det som ett definitivt tecken
på att jag skulle stänga modehuset.
Det fanns ingen plats för mig i den nya världen
som hade uppstått ur tomma intet.
Det var så det gick.
Varför kunde inte huset Balenciaga fortsätta
utan Cristóbal Balenciaga?
Varför inte låta andra sköta det?
Det var inte bara ett företag.
Det var en del av mig.
Som en förlängning av min kropp.
Hur kan en kropp överleva utan en hjärna?
Ursäkta mig, men den kroppen, som du kallar den,
byggdes inte enbart av dig.
Husets arbetare var också en del av den kroppen.
-Nej... -Tror du inte
att ditt arbete också byggdes upp
av folket omkring dig?
Tycker du inte att även de är en del av ditt arbete?
Enligt avtalet
har ni tre månaders uppsägningstid
från det ögonblick ni får veta att ni är uppsagda,
som jag ber er observera är den första juni.
Ni kommer snart att få ett avskedsbrev med all information.
Varför det? Finns det ingen förklaring?
Vi jobbar på att omplacera så många som möjligt.
Huset kommer att kompensera alla andra.
Var är herr Balenciaga?
Va? Jag ska stämma honom!
Var är herr Balenciaga?
Tystnad!
Tystnad, tack.
Tystnad!
Fortsätt.
Som ni vet
på de kvarvarande ordrarna
tills vi stänger syateljén.
Som ni vet
har ni 50 timmars ledighet per månad.
Er ledighet vill vi
att ni samordnar med era medarbetares.
-Annars... -Varför vill du slå igen?
-Hysch. -I det här fallet...
Stå upp och svara!
Tack, fröken Renée.
Vissa accepterar att vi stänger.
Andra funderar på att stämma dig.
Ja, jag vet.
Det har de rätt till.
Om jag får... Jag tycker att du borde ha talat.
Många arbetare beundrar dig.
De har jobbat för dig i hela sina liv.
BÄSTE HR MOREAU, SOM NI VET HAR HUSET BALENCIAGA...
BÄSTE MR RICHARD, SOM NI VET...
BÄSTE MR DURAND, SOM NI VET HAR HUSET BALENCIAGA...
BÄSTA MISS ROBERT...
Jag omplacerade många, jag betalade ut ersättning.
Men det är också sant att två sömmerskor
väntade i månader utanför mitt hus
på att jag skulle komma ut och förklara mig.
Det var inte bara det, va?
Vad menar du?
Jag har hört att 103 arbetare
från de spanska ateljéerna stämde dig.
Rätten dömde till min fördel
varje gång de överklagade.
Men nu har de tagit det till Högsta domstolen.
Hur vet du det?
Det är mitt jobb.
Det är en fråga för mina advokater,
och jag vill inte prata om det.
Jag kan bara säga att mitt samvete är rent.
Jag har varit konsekvent i hela mitt liv.
Jag jobbade från 12 till 73 års ålder.
Mitt liv har varit mitt jobb.
Jag visste inte hur man gjorde nåt annat.
Livet som "couturier" är ingen saga. Ibland...
är det mer som ett hundliv.
Ett hundliv.
Jag tror att jag har rätt att...
pensionera mig.
Och vila.
Tycker du inte det?
Ja,
om du inte har mer att säga,
tror jag vi är klara.
Tack, herr Balenciaga.
Du har varit väldigt generös.
En extraordinär tid...
att börja laga middag.
BALENCIAGA BAND NR 6
Jaha, Maritxu...
Cristóbal, stannar gästen på lunch?
Nej, hon åker imorgon. Frukost räcker. Tack.
-Släcker du lampan? -Ja, oroa dig inte.
Okej.
-God natt. -God natt, Maritxu.
Jag är bara en hantverkare som arbetar för klienter.
Varför är det så svårt att medge att du är konstnär?
En konstnär...
I min stad skulle man säga att det nästan är ett tecken på nedrighet.
Det var otroligt, jag kunde inte tro det.
Sex motorcyklar flankerade oss hela vägen till Laeken-palatset.
Det är något som prêt-à-porter
aldrig kommer att uppnå,
att flankeras av sex motorcyklar.
Jag är inte nostalgisk.
Vad ärdet för fel?
Jag hörde min egen röst.
När då?
Prudence lyssnar på sina inspelningar.
Det är hemskt. Jag kände inte igen mig själv.
Är min röst så hemsk?
Jag tycker att du låter som vanligt.
Vi låter som två bondlurkar från Bilbao som pratar om en klänning
flankerad av sex motorcyklar. Det är...
Slappna av, Cristobál.
Jag vet inte.
Jag tror att jag har sagt för mycket.
Kom igen, släck lampan.
-God morgon, allihop. -God morgon.
God morgon.
Ja, tack.
Jag tänkte igår kväll på
vad du hade spelat in.
Om du vill säga nåt mer har vi tid, absolut.
Jag vill inte att du publicerar det jag sa om kopiorna.
Jag tror att det kan misstolkas.
Okej.
Skriv inget om Chanel, heller.
Kanske du bara kan säga att hon är en av de designers
jag beundrar mest.
Angående att huset stängs
behöver du inte ange för många detaljer.
Jag tror att jag sa för mycket.
Herr Balenciaga...
min intervju blir en sida lång,
och jag har varit här i tre dagar!
Mina chefer tror att jag har varit här på semester.
Säg inte det, Prudence. Vi har diskuterat många saker.
Det jag sa om Fabiolas klänning,
-nämn inte det heller. -Nej! Du kan inte göra så mot mig!
Jag fick övertyga min förläggare också!
Du leker med mitt rykte!
Jag säger bara att jag tycker
att det jag sa kan missuppfattas.
Låt mig då skriva artikeln fritt
och sen kan du godkänna den och korrigera den.
Nej. Det skulle inte gå,
för idag har jag en åsikt och imorgon en annan.
Tror du inte att du uppnår
det motsatta av vad du vill?
Om ett par år,
när folk pratar om Balenciaga, så berättar de historier.
De spekulerar och hittar på saker
utifrån det lilla som har skrivits.
Åtminstone kan ingen säga att de har sanningen.
Det är helt okej.
Som folk säger...
man äger sin tystnad men är slav under sina ord.
Du och ditt sjuka kontrollbehov.
Det har alltid varit så här.
Det är det egentliga skälet till att du stänger företaget.
Ditt kontrollbehov.
Inte undra på att arbetarna stämde dig!
Förlåt, jag borde inte ha sagt det där.
Men det gjorde du.
Och du har delvis rätt.
Men visste ni att om arbetarna vinner,
så kan de tvinga mig att öppna företaget på nytt?
I den här åldern! Jag tycker inte det är rättvist.
Du kan låta andra driva företaget vidare.
Gör dig fri bara den här enda gången!
Och låta dem skriva under med mitt namn?
Jag är Balenciaga!
Är det så svårt att förstå?
Kan du tänka dig folk måla Picasso-tavlor utan Picasso?
Du medger det slutligen.
Vadå?
Att du är en konstnär.
Du ser dig själv som en konstnär.
Är vi redo?
Hon sa att hon kommer ner snart.
Hon kommer för sent till flygplatsen om hon inte skyndar sig.
-Tack. -Lunchen varade för länge.
Då så.
Jag är ledsen för det jag sa förut.
Det är jag som är ledsen.
Jag ska skriva intervjun och skicka den till dig innan den publiceras.
Jag litar på din professionalism.
Trevlig resa.
Vi ses, fröken Glynn.
Vi är snart framme.
Titta på Getaria-bergen.
När jag dör vill jag bli begravd där,
i familjemausoléet. Med mina föräldrar och syskon.
Jag trodde du ville bli begravd i Paris.
Med Wladzio.
Jag måste nog skriva ett testamente.
Jag vill säkra din framtid, Ramón.
Men jag är rädd.
För vad?
För vad de kan säganär jag är död,
vad de kan säga om oss.
Skulle det vara så farligt?
I AUGUSTI 1971 TILLKÄNNAGAV THE TIMES
INTERVJUN MED PRUDENCE GLYNN SOM "VÄRLDSEXKLUSIV"
BALENCIAGA DOG ETT ÅR SENARE AV EN HJÄRTATTACK
RAMÓN ESPARZA VAR MED HONOM I HANS SISTA STUND
1986 SÅLDE BALENCIAGAS ARVINGAR
VARUMÄRKET OCH DESS TILLGÅNGAR
IDAG ÄR BALENCIAGA ETT AV DE STÖRSTA
MODEMÄRKENA I VÄRLDEN
Undertexter: Mattias Backström