SLUT OP, MINE X-MEN
Mens vi afventer nyt fra Paris, -
- mindes vi et andet liv afsluttet i utide: professor Charles Xavier.
Mordet på mutantlederen begået af tidligere NSA-agent Henry Gyrich -
- har vækket sympati for mutanterne trods deres sære kræfter.
Men er vi mennesker parat til at dele fremtiden med dem, -
- som ifølge videnskaben vil erstatte os? Vi spørger eksperterne efter reklamerne.
Vil køberen virkelig give 10.000 for hver mutant, vi fanger?
Han siger, han bruger dem som skydeskiver.
Vent. Jeg er Roberto Da Costa, arving til Da Costa-formuen.
- I nævner bare jeres pris. - Mutien tror, det handler om penge.
Hvad kan den freak af julelege?
Aner det ikke. Han brugte ikke kræfter, men jeg gav ham krave på alligevel.
Hørte du det, muti? Så længe du har krave på, er det farvel til kræfterne.
Jeg er altså en af de gode.
En god mutant? Så har jeg hørt det med.
Jeg bønfalder jer. Jeg har ikke bedt om det her. Jeg er født sådan her.
Det er vel nok synd.
Grib en Sentinel-blaster, og fordel jer!
Jeg er Storm, elementernes betvinger.
Lad drengen gå, eller mød min vrede!
Jeg er ikke bange for dig, heks.
Så er du en tåbe.
Den præsentation fik du ikke meget ud af, hvad?
Jeg ønskede at klare sagen på fredelig vis, Bishop.
Det ser man tydeligt, Storm.
Bare fyr løs, tabere!
Er det bare mig, eller har møgdyrene fået opgraderinger?
X-Men er som kakerlakker. Ser man én, er der flere på vej.
Er du god eller ond?
Navnet er Cyclops, og jeg er absolut en af de gode.
Hold fast.
Duk dig!
Hvordan har I fået fat i Sentinel-teknologi?
I troede måske ikke, vi også ville udvikle os?
- Tag hans visir. - Nej, jeg overgiver mig!
Snydt.
Storm og Bishop var i fare. Vi manglede dig.
I stoppede skurkene, reddede drengen og kom sikkert hjem.
Beigneterne her havde mere brug for mig.
Menneskehedens Venner havde skaffet sig Sentinel-våben. Forstår du det, Gambit?
Du hyler som en forladt kedel på et varmt komfur.
Vi har tævet Sentineller i bunkevis, og Storm og Bishop er sejere, end du tror.
Rogue kommer altid Gambit til undsætning.
Professoren betroede os sin drøm om fred mellem mutanter og mennesker.
Vi må være på vagt, uanset hvor godt det går.
Det har været nogle hårde måneder oven på professorens død, -
men hvis du ikke slapper af, får du et slagtilfælde.
Rogue har ret, Cyclops.
Scott, alle mine elever ville med glæde dø for min drøm om en bedre fremtid, -
hvor både mennesker og mutanter lever uden din foragt for morskab.
- Men jeg håber, det kan undgås. - Vær ikke sådan en nar, Morph.
Cyclops får vist det slagtilfælde nu. Måske det her kan hjælpe.
Remy, nogen kunne være kommet til skade.
Han er ligeglad med alt andet end sine åndssvage beigneter.
- Han er næsten værre end Wolverine. - Nu skal I altså opføre jer pænt.
Det her er en skole, og vi skal være forbilleder for vores gæst.
Jean har ret. Drengen kan føre os på sporet af, -
hvor ekstremisterne har deres Sentinel-grej fra.
- Velkommen. Jeg er ... - Blå. Meget blå.
En skarp observation. Hank McCoy er navnet.
Eller brug mit alias, Beast. For fodenden af sengen står ...
Jubilee, og jeg kender det. Den ene dag er livet fedt, -
og næste dag møder man en blå abe, der synger Mozart og roder med dimser.
Abeanalogier, Jubilee? Skam dig.
Og dimsen her er et stykke kunst, der kan teleportere folk gennem tid og rum.
Bishop er tidsrejsende.
Hank, hvordan har han det?
Bortset fra lidt karies og en frygt for metafysik er Da Costa sund og rask.
Jeg må afsted. Er min jakke blevet væk? Den var sygt dyr.
- Vi kan ikke lade dig gå endnu. - Klart nok. Hvor meget?
For redningen. Tager I imod checks?
Vi er mere interesserede i de våben, skurkene havde.
Kæmpearmen stammede fra en Sentinel-maskine.
Sagde de noget om, hvorfra de havde den?
Rolig nu. Jeg har haft en hård dag, og nu snakker I om kæmperobotarme?
Dine bortførere er stadig derude.
Lader vi dig gå, vil de kunne finde og dræbe dig.
- Så i stedet bortfører I mig. - Bortfører?
Vi forsøger at hjælpe mutanter, selv arrogante yuppier som dig.
Jeg ved godt, du er bange.
Giv os en dags tid til at sørge for din sikkerhed.
Så kan du vende tilbage til det, en ung mand går og laver.
Der er forhåbentlig andet at lave her end at lytte til Mozart?
Hør mig! Menneskehedens dage er talte.
Vi har naturens yndest.
Vi vil indlede en ny tidsalder og en lys fremtid for mutanter.
Videospil er for nørder.
Det er ikke noget spil. Det er Farerummet, hvor vi træner.
Magneto er professorens eksbestie.
De havde hvert sit syn på det med mutanter og mennesker.
Hvad kan du? Flyve? Teleportere? Skyde guldkugler ud af din krop?
- Han er jo ikke engang virkelig. - Forråder du dine artsfæller?
- Du må hellere vise dine kræfter. - Tag og få dig et liv.
- Vis damen lidt respekt. - Jeg er vel nok bange, Jubilee.
Computer, afslut program.
Er du bange nu, fister?
I USA, England og Madripoor har der floreret rygter om antimutantmilitser -
udstyret med Sentinel-våben. Nu er det altså bekræftet.
Hvor får de isenkrammet fra? Du sagde, FN havde udslettet alle Sentinellerne.
Den store robothånd havde nær dræbt mit team. Nogen gør grejet tilgængeligt.
- Dr. Cooper, hvad med Bolivar Trask? - Han er forsvundet.
Hans Sentineller forsøgte at erstatte præsidentens hjerne med en computer.
Sentineller kan kun bygges på Master Mold-fabrikken, og den har I udslettet.
Kunne du måske bruge lidt kalorier på at undersøge, om han har bygget en ny?
Charles Xavier var min ven. Jeg fik FN til at samarbejde med X-Men.
Vis mig lidt tillid.
Som professoren sagde: "Tillid opstår, når ord følges op med handlinger."
DØDSATTEST
- Den her forklarer dit humør. - Ja, den kom i går.
Hvis han var her, ville de andre ikke spille bold, -
mens Menneskehedens Venner render rundt med Sentinel-blastere.
Du er for hård mod dem.
Da vi var unge, sneg vi os ned til søen i stedet for at lave Farerumsøvelser.
Ja, og så råbte professoren:
"Dine barnestreger udløser fem anmærkninger, unge mand."
Og du svarede: "Hvem gider at være X-Man, hvis man ikke må nyde livet?"
- Sådan lød jeg altså ikke. - Jo, og det gør du stadig.
Jeg tænker tit på den tid, skat.
Bare dig og mig sammen med hele fremtiden for os.
Teamet vil altid være vores familie, men nu, hvor den lille er på vej, -
skal vi måske overveje et liv efter X-Men.
- Mener du forlade teamet, Jean? - Det er, som du sagde, Scott.
Hvad er det, vi har kæmpet for, hvis vi aldrig må leve livet?
Vi var professorens første elever. X-Men har brug for os.
De skal nok klare sig.
Vores søn får mere brug for os. Inderst inde ved du det godt.
Og jeg ved, det er svært, men denne ene gang -
er det okay, du giver slip.
Din nar!
- Jubilee, hvad laver du? - Han skræmte Roberto væk.
Cyclops, hvad hvis møgdyrene med Sentinel-grejet finder ham?
Logan, brug din næse til at finde drengen, og tag Jubilee med.
I skulle alle sammen tage og opføre jer lidt mere som X-Men.
- Vi har ikke gjort en dyt. - Det var lige mine ord.
Det er muligt, Jean kan lide en spejderdreng, -
men jeg bryder mig ikke om at blive kostet rundt med.
Vil du ikke hulke, Wolverine.
Logan ...
Find Roberto, så er du sød.
Det, Gyrich gjorde, var svinsk.
Men ved du, hvad der er det værste ved at have mistet professoren?
Dig.
- Han mente det ikke. - Det er ligegyldigt.
Jeg ved, hvem der kan finde Trask. Manden, der dræbte Charles Xavier.
Knægten er her, men der er for mange lugte.
Lad os dele os op. Hyggeligt sted at hænge ud, ikke sandt, chère?
Hvis jeg var dernede, og nogen rørte min hud, -
ville min krafttappende berøring give dem fæle tømmermænd.
Enhver ordentlig mand ville med glæde lide for din hånd.
Jeg troede, du ville kappe hovedet af Summers. Noget, du vil tale om?
Lad os nu bare finde dengsen og komme væk, Morph.
Jeg ved, hvad der er galt. Hvordan det? Jo, jeg er Jean Grey, ydmyg telepat.
Og jeg skal have verdens smukkeste barn med verdens kedeligste mand, -
alt imens du må overvære vores ulidelige fejlfrihed hver eneste dag.
Når vi ikke kæmper mod Magneto, tamper vi rumvæsner og Sentineller.
Skolen er ikke for småbørn. Det ved Jean udmærket godt.
- Du tror da vel ikke ...? - De forlader teamet, Morph.
- Nul, jeg skal ikke tilbage dertil. - Du er ikke i sikkerhed her.
Én dans, så tager jeg med. Det lover jeg.
Her er da federe end på den støvede skole.
De bruger trods alt deres tid på at hjælpe andre.
Skulle jeg spilde livet på en skaldet mands kiksede drøm?
Det er klart, du synes, altruisme er kikset.
Fred og kærlighed er fint, men tag det dog ikke så tungt.
Så du undlod at bruge kræfter for ikke at ydmyge skurkene?
Som min mor altid siger: "Man må leve og lade leve."
- Vi kan ikke altid enes. - Det ved jeg alt om, fister.
Vennerne løb, da de så os, og tabte en af deres legesager.
Cyclops må finde ud af, hvor de stammer fra, -
inden det virkelig brænder på.
Tænk, at den klovn nær havde kostet os fremtiden.
Han kostede os mere end rigeligt.
Jeg ved ikke, hvor Trask er.
Du finansierede hans Sentinel-projekt, da du arbejdede i Forsvarsministeriet.
Gyrich, du skal afsone 25 år. Jeg kan få det nedsat til 10.
Det går fremad for jer mutanter. I har indflydelsesrige venner.
Men det må svide at give mig det tilbud. Sentinel-udstyret har vist rystet jer.
Vi havde blot håbet, at nogle mennesker havde udviklet sig.
Skulle vi virkelig lade jer mutanter overtage planeten uden at slå igen?
Din grusomhed gjorde blot menneskene venligere stemt over for os.
Nå, så det gjorde den? Nej, I er på mode, Storm.
"Se min mutantven."
Men bag den fashionable sympati ved almindelige mennesker, -
at jo mere plads vi giver jer, jo mindre er der til os selv.
Så selvom vi fremstår tolerante, kender vi den nøgne sandhed.
Tolerance betyder udryddelse.
Ti år, Gyrich. Vind eller mist dem.
Jeg vandt, den dag jeg skød den mand, I misfostre ser op til.
Point for indsatsen, Summers, men du er ingen Charles Xavier.
Nej, jeg er ikke Charles Xavier.
Han ville være tålmodig og gøre sit yderste for at redde dig.
Redde mig fra hvad? Dig?
Nej, men har du mødt min kone?
Hadet svækker dit sind, Gyrich.
Cerebro forstærker mine telepatiske kræfter, -
så jeg kan invadere dine tanker på lang afstand.
Skrub ud af mit hoved!
- Én Master Mold er ikke nok. - Jeg kender et egnet sted.
Der er noget galt. Der er en anden ...
Nej, ikke igen! Tilgiv mig ...
Se mig, mutant, og fortvivl, thi jeg er Døden.
Jeg er Master Mold.
Jean, kom ind.
Jeg er her, Scott. Jeg er okay.
Men det, jeg følte ... Vi er nødt til at stoppe Trask.
Jeans mentalscanning lokaliserede Trask i Sahara.
Vi flyver dertil, pågriber Trask og lukker Master Mold ned.
Lad os hellere sende Trask til FN i småstykker.
Han skal ikke parteres, Wolverine.
Parteres? Nej, slankes.
Vi klarer det ved at samarbejde. Kan du finde ud af det, Logan?
Tak for øregassen, far. Hvad skulle vi gøre uden dig?
Hold godt fast!
Cyclops!
Endnu en gribende X-Men-fortælling.
Godt arbejde. Ses på landjorden.
Slut op, mine X-Men.
Gyrich havde sagt, I var på vej.
Selv i fængslet har han venner, der bekæmper mutanternes agenda.
Trask, vi vil ikke slås.
I mutanter er muligvis næste trin på evolutionens stige, men I er stadig dyr.
- Og derfor skal I aflives. - Sidste advarsel, Trask.
Overgiv dig, mutant.
Overgiv dig, mutant. Overgiv dig, mutant. Overgiv dig, mutant.
Brug hovedet!
Vær hilset, fjende. Lad mig se, om du har hjertet på rette sted.
Det her ligner begyndelsen på et smukt, ufrivilligt venskab.
Overgiv dig, mutant.
Og nu til vejrudsigten.
Omega-trussel registreret.
Urgamle sand, adlyd min befaling, og knus disse hadets gestalter.
I undervurderer os, mutanter.
Morph, maveplasker!
Når I X-Men beskytter alt og alle, minder I os bare om, -
at vores dage er talte, at menneskeheden er forældet.
I aner ikke, hvordan det føles at blive vraget af fremtiden.
Vores teknikere kommer og skiller Master Mold ad.
Endnu en gang skylder menneskeheden X-Men tak.
Trask så os helst bekrige hinanden. Alle sejrer, når hans slags taber.
Du lyder som Charles. Han ville have været stolt i dag.
Tak, dr. Cooper, men det var nu ærlig talt en teamindsats.
Det har det altid været.
De er på vej hjem. Missionen er fuldført.
Frihed! Jeg mener, så skal du nok slippe for mig.
Jeg ved godt, det har været en sær dag.
Da jeg kom hertil, stak jeg også af. De reddede mig fra Sentinellerne.
Men at finde det her sted, hvor jeg kunne være mig selv, -
hvor jeg kunne høre til, var mere skræmmende end nogen dræberrobot.
Cyclops vil ikke lade mig flyve jetten, men det her er ikke bare en skole.
Det er en familie.
En familie, der accepterer en. Det lyder rart.
Dine forældre ved det ikke, vel?
Det er en form for solenergi. Den gør mig uhyre stærk, -
men den minder mig om, at jeg er anderledes, at jeg lyver for dem.
Skulle jeg blive en X-Man? Jeg vil ikke engang være mig selv.
- Her. - Hvad er din titel? Flot og rig?
Glem ikke single. Jeg har også et jetfly.
Måske vil jeg lade dig flyve det.
- Husk, ikke bruge kræfter. - Hvad med Gambits andre kræfter?
Ansvaret for holdfordelingen tilfalder holdets leder.
Jeg ved, jeg har været stejl. Jeg kunne bare ikke se X-Men uden professoren.
Jeg troede, det var mit ansvar. Men hans drøm har ikke brug for mig.
Den har jo jer. Derudover har Jean og jeg noget at meddele.
I flygter hen et sted, hvor I kan lege kernefamilie.
Logan, vi flygter ikke.
Cyclops og Jean var de første X-Men. Uden dem, hvem skal så lede holdet?
Indtrængeralarm.
Indtrængeren er på professorens kontor.
Charles Xavier var den ædleste, jeg har kendt.
Trods vores uenigheder opgav han aldrig sin tro på vores venskab -
eller sin velvilje mod mig.
Måske var det derfor, det gamle fjols gjorde det her.
- Magneto, hvad laver du i vores hjem? - Jeres hjem? Du tager fejl, Cyclops.
Charles Francis Xaviers sidste vilje og testamente.
Som I kan læse jer til, er hans formue, hans skole -
og alt, hvad han skabte og kæmpede for, -
blevet efterladt til mig, -
mine X-Men.
Tekster af: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service