I tidligere afsnit:
Mordet på mutantlederen begået af tidligere NSA-agent Henry Gyrich -
- har vækket sympati for mutanterne.
Teamet vil altid være vores familie, men nu, hvor den lille er på vej, -
skal vi måske overveje et liv efter X-Men.
Hvordan har I fået fat i Sentinel-teknologi?
I troede måske ikke, vi også ville udvikle os?
Jeg ved, hvem der kan finde Trask. Manden, der dræbte Charles Xavier.
Gyrich havde sagt, I var på vej.
Charles Francis Xaviers sidste vilje og testamente.
Alt, hvad han skabte, er blevet efterladt til mig, -
mine X-Men.
Redningsfolk har nu undsat alle ombordværende på nær én -
- i dette mareridt på Coney Island. Enhver bevægelse kan vælte hjulet.
Det skal nok gå, lille ven. Kom hen til mig, stille og roligt.
Mine damer og herrer ...
Art, er det ham, jeg tror, det er?
Redder han mennesker?
Hvordan dette vil påvirke forholdet mellem mutanter og mennesker, vides endnu ikke.
Men én ting er sikkert ...
Jeg forstår det ikke, Jean. Stolede professoren ikke på mig?
Måske opfatter vi det forkert. Måske gjorde han det for os.
Over hele kloden er mutanter og mennesker blevet reddet -
af den tidligere mutantterrorist, der indledte et fejlslagent mutantoprør -
efter mordet på Charles Xavier sidste år.
Verdenssamfundet holder skarpt øje med situationen.
Nogle kræver den sælsomme frelser retsforfulgt for tidligere forbrydelser.
Det her er vores hjem, dit svin. Det er alt, hvad I udyr lader os få.
Hvordan skal folk kunne sove trygt, når I dæmoner ligger på lur hernede?
I må ikke gøre Leech fortræd.
Hvor dybt kan I mennesker synke?
I nægter selv disse udstødte at leve i jeres efterladenskaber.
Elektricitet og magnetisme hænger uløseligt sammen.
Uheldigvis for jer er jeg magnetismens herre.
Din beskidte mutant!
Du er ham. Du er ...
Magneto.
Og jeg lover dig, mit barn, at du aldrig mere skal være bange.
Hvad tænkte professoren på?
"En fjende besejres bedst ved at blive hans ven." Mark Twain.
Beast har ret. Professoren havde en plan.
Jeg har set mange fremtider, men Magneto som X-Mens leder er ny.
Måske skulle vi ændre den.
Vi er mange, der har lig i lasten, der aldrig kan kastes over bord.
Måske skulle vi gøre som professoren og give Erik en chance til.
Jeg har sikret morlockerne frit lejde til mutantstaten Genosha.
Det skuffer mig, at hverken I eller Xavier selv -
overvejede at bruge hans store formue til at gøre det samme.
Men det er et af mange mutantanliggender, -
som vi kan og vil forbedre, mine X-Men.
- Og tumperne i kloakken? - Er i live, men ikke uskadte.
Det triste faktum, at jeg ikke forviste de sapienser til historiens skraldespand, -
er bevis for mit ønske om at ære Charles Xaviers drøm -
om mutanters og menneskers sameksistens.
Så bevis det. Lad Jean scanne dit sind og se dine sande planer.
- Scott, nej. - Du gjorde det da med Gyrich.
For at fremskaffe oplysninger, ikke for at vurdere hans ærlighed.
Selv hvis Magnetos hensigter er reelle, gælder det kun i dag, nu og her.
Så ser vi efter hver eneste dag.
Jeg havde fået det indtryk, at du og fruen ville forlade os.
Nul. Jeg holder øje med dig.
Scott, læs testamentet igen. Det her er professorens ønske.
Det var ikke min hensigt at skabe ufred eller splid.
Men du har været vores største fjende i årevis.
Du må bevise det, du siger.
Og Storm. Du er det tætteste på en gudinde, vi vil komme.
Det er derfor ikke for ingenting, jeg kræver, at du stoler på mig.
- Det her var Xaviers ønske. - Måske begik han en fejl.
Efter vore mange sammenstød har du omsider indset det, -
jeg indså for en evighed siden. At selv Charles Xavier kan begå fejl.
Jeg har ikke haft den gamle las på siden slaget i Månens blå område.
Jeg var besat af en kosmisk kraft, der ville fortære hele verdensaltet.
Men Scott kæmpede ved min side.
Du frygter, at han ikke vil rejse nu, hvor Magneto er kommet til.
Må jeg fortælle dig noget? Jeg har brug for at sige det, -
så døm mig ikke for hårdt. Og sig ikke noget til Scott.
Du har mit ord, Jean.
Jeg tænker af og til på barnets fremtid.
Hvis han er mutant, hvordan skal jeg så fortælle ham, han er anderledes?
At verden vil minde ham om det dagligt. At han altid skal være på vagt for ...
Du ønsker, at han skal blive født som menneske.
Jeg har selv forestillet mig, hvordan det er at være menneske.
Men det var mine mutantevner, der førte mig til dette hus, -
til denne familie, til en søster.
Tak, Storm.
Lige siden jeg var i Gyrichs sind, har jeg haft på fornemmelsen, -
at noget forfærdeligt er på vej.
Nu lyder jeg som et fjols.
Nej, Jean.
Du lyder som en mor.
Din lille peptalk gik lige så glat som ti elefanter i en glasbutik.
Jeg vil være alene, Rogue.
Du giver mig gøjseren, som du sidder der med din gamle spand.
Dengang vi var venner, kunne jeg altid fornemme Charles i mit sind.
Ikke påtrængende, men til stede. Jeg var i hans tanker, og han i mine.
Da vore veje skiltes, bildte jeg mig ind, -
at jeg havde brug for den til at beskytte mig mod hans kræfter.
Du var bange for at kunne føle hans kærlighed, -
så du ikke ville kunne gennemføre dit korstog.
Og nu står du her som noget, katten har slæbt indenfor.
Xaviers offer gjorde verden mere tolerant over for mutanter.
Jeg må ære hans sidste ønske, også selvom hans X-Men ikke stoler på mig.
Måske gør de ret deri. Min fortid er spækket med fejltagelser.
Det var min også, husker du nok, og alligevel lukkede X-Men mig ind.
Men jeg forlangte ikke deres tillid. Jeg gjorde mig fortjent til den.
Jeg frygtede, at du ville undgå at blive alene med mig, Rogue.
Mon dit team stadig ville stole på dig, hvis de vidste besked?
Det er længe siden, Erik, -
og den kat skal blive i sækken. Er du med?
Bered jer, mine X-Men.
Vi går ikke i spåner, når de gode dukker op.
Hvad var det, du sagde?
Vi skal anholde Magneto.
Tænk dig om. Vores rifler kan modstå dine magnetismekræfter.
Skulle jeg have tænkt mig om?
På befaling af FN's Kommission for Overmenneskelige Aktiviteter -
arresterer jeg dig for forbrydelser mod menneskeheden.
Du vil blive retsforfulgt i FN's hovedkvarter.
Dersom det lykkes mig at rense mit navn i det, -
jeg formoder bliver en retfærdig rettergang, har jeg da jeres tillid?
Det er sådan, det fungerer.
I så fald ...
... overgiver jeg mig.
Disse handlinger beviser uomtvisteligt Magnetos skyld -
- og hans iver efter at genoptage planen om at underlægge sig kloden, -
- hvis han bliver frikendt i dag. Retfærdighed er hårdt tiltrængt.
Noget nyt?
Cooper opremser alle ugerninger, Magneto nogensinde har begået.
Folk udenfor er vrede over, han overhovedet får en rettergang.
Har du set Scott?
Han og de andre er der for at bevogte Magneto.
- Det har han ikke sagt noget om. - Det er der meget af for tiden.
Ned med mutierne!
Folk vil huske denne dag som begyndelsen på en ny tid.
Den dag, Magneto måtte bøde.
Folket vil både se hans og FN's hoveder rulle.
Sørg for at holde ham distraheret. Jeg får kun det ene skud.
Tiltalte har ordet.
Da jeg var dreng, blev mit folks hjem brændt ned, -
fordi vi vovede at kalde Gud et andet navn.
Sidenhen jagtede mit folk mig sammen med dem, der engang havde jaget dem.
Jeg var et misfoster, født som mutant.
En vederstyggelighed i deres fejlbenævnte guders øjne.
Historiens bedrøvelige sang har et refræn.
"Tro anderledes, elsk anderledes, hav anderledes køn eller hud, -
- og du bliver straffet." Vi synger denne sang for hinanden.
De undertrykte bliver undertrykkere.
Det vidste Xavier, og hans drøm var, at vi kunne ændre os og leve i harmoni.
En fremtid, hvor mennesker og mutanter gav slip på fortiden og langt om længe ...
I siger, retfærdighed er hårdt tiltrængt.
Det er den, men det samme er forsoning.
Deres elskværdige ord gør intet for at sone Deres forbrydelser.
Og Deres indignation lindrer ikke mutanternes smerte.
I har jagtet os med robotter, stækket vores kræfter med kraver.
- For menneskehedens beskyttelse. - Beskyttelse? Det er udryddelse.
Jeg har udelukkende hævnet forbrydelser begået mod mit folk, -
ligesom I ønsker at hævne forbrydelser begået mod jeres.
Hvis det er sandt, skal vi da tro på, -
at trods det, De betegner som udryddelse, -
ville De følge i Charles Xaviers fodspor?
Det er vist meget godt, hvis det her ikke falder ud til Magnetos fordel.
De er brudt igennem afspærringerne. Vi kan ikke holde dem tilbage!
- Demonstranterne trænger ind. - De må være ude efter Magneto.
- Og dommerne. - Hvad har vi gjort?
I gav et uhyre en rettergang. Dermed forrådte I jeres egne.
I fulgte reglerne, og alligevel vil de straffe jer.
Storm, beskyt Magneto og dommerne. Vi andre hjælper vagterne udenfor.
Målet er at dæmpe gemytterne.
Jean, jeg må ind til byen. Folk er gået fra forstanden.
Logan, han er her.
- Hvem, Apocalypse? - Den lille!
Så for den.
Forsigtig, Logan.
Af vejen! Af vejen!
Hold ud, Jeanie. Vi er der lige straks.
Lige straks.
- Du kan ikke gemme dig! - Ikke flere mutanter!
Rogue, spær området af.
Denne vej til forræderne!
Jeg genkender ikke hans våben, -
men hans panser er lavet af en energiresistent titaniumlegering.
- Har du et navn? - X-Cutioner.
Jeg straffer freaks som Magneto for deres forbrydelser.
Rådne mutanter!
Absorber det her!
Gør du mine venner ondt, må du stå til regnskab for mig.
Menneskeheden står ikke til regnskab for nogen.
Det værste ved jeres slags er, at I lader, som om I har det så svært.
Vi mennesker har det også hårdt. Vi klynker bare ikke over det.
Det er jeres klynkeri. Jeg hader det, lige så meget som jeg hader jer.
Scott, skynd dig.
- Jean, du har ondt. - Den lille er på vej.
Storm, Jean har veer. Morph er her, men han er trængt.
Rogue, flyv Cyclops hen til Jean. Magneto og jeg beskytter dommerne.
- Storm, tag dig i agt for Magneto. - Lige nu har vi ikke noget valg.
Poster vagter ved alle døre, og sæt resten til at hjælpe X-Men.
- Tag kraven af Magneto. - Hvad bilder hun sig ind?
Du skal ikke tænke. Adlyd mine befalinger, og du vil overleve.
- Tager du ikke mutantfødsler? - Jeres kræfter kunne løbe løbsk.
- Og skal hun have kejsersnit ... - Jeg skal give dig et kejsersnit.
Jean, jeg er her nu.
Lægen vil ikke tage imod vores barn.
Rogue, kan du bruge dine kræfter til at tappe hans ekspertise?
Hvabehar?
Men hvis jeg kommer til at røre barnet ...
- Jeg stoler på dig. - Det gør vi begge to.
- Jeg må bede jer ... - Beklager, makker.
Klargør et drop, og kør damen ind på en fødestue.
Magneto!
Opfører I jer som dyr, bliver I sat i bur!
Deres stødende manerer skal få en ladning god opførsel.
Magneto!
Storm!
Brisen er væk. Jeg kan ikke mærke den.
Ej heller fugten eller luften. Hvad har han gjort ved mig?
Det var ikke det her, vi ønskede.
Løgn. Det her er jeres drøm.
At se min art krybe i støvet, magtesløse og bange.
X-Men har altid kun brugt deres kræfter til at beskytte en verden, -
der hader og frygter dem. Her ser I deres belønning.
Hvad skal vi gøre for at være gode nok?
Er dette, hvad højsind fører til?
I så fald må jeg sige, som jeg alt for ofte før har sagt:
Aldrig mere.
Uha.
Skinhellige, utaknemmelige, -
spytslikkende mide.
Jeg kunne knuse dig med et fodtrin.
Engang ville jeg have knust jer alle for det, der blev gjort mod Storm.
Men i dag redder jeg jer fra jeres egne, -
for en gammel ven bød mig at komme synet af Jorden i hu.
Hvor enorm den er, uanset hvor lille vi gør den.
Charles Xavier betroede mig sin drøm, -
og den forlanger ikke, at I skal elske eller ynde min art som jeres egen.
I skal blot acceptere, at dette er en delt verden med en fælles fremtid, -
og at min art ligesom jeres har ret til at leve i den.
Jeg forsøger at bedre mig.
Jeg beder jer ...
Tving mig ikke til at skuffe jer.
Se, han har dine øjne.
- Skal han ikke have et navn? - Jeg har tænkt på Nathan.
Ja, det er min søn. Nathan Summers.
Nathan Charles Summers.
FN har chokeret hele verden -
- ved at benåde Magneto i lyset af den tidligere mutantterrorists indsats -
- for at redde dommerpanelet og nedkæmpe opstanden.
I vores bestræbelser på at forbedre forholdet til vores mutantvenner -
- indleder vi drøftelser om at optage mutantnationen Genosha i FN.
- Gift? - Mørkristet.
Genosha som FN-nation? Det havde jeg ikke troet muligt.
Jeg hører, du og Jean gør anstalter til at rejse.
Betyder det, at du stoler på, jeg vil føre Xaviers drøm videre?
Professoren stolede på dig, og jeg på ham. Det må være nok.
Tillad mig at give dig et råd. Vær på vagt. Vær årvågen.
Bag lykken lurer tragedien.
Det var en god uge for vores folk, men ikke uden omkostninger.
Hæmmekraverne neutraliserer vores mutantkræfter med radioaktivitet.
X-Cutioners riffel skød med samme radioaktivitet i koncentreret form.
Den påvirker ens celler og hæmmer mutanters evner uden brug af krave.
- Ororo ... - Hvor længe?
- Der må flere forsøg til, før ... - Hank, jeg beder dig.
Hvor længe?
Effekten lader til at være permanent.
Vi skal nok finde en løsning. Scott og jeg rejser ingen steder.
Ikke før du er rask igen.
Beast, vi må kontakte Muir Island.
Jean, min søster.
Du kender om nogen til sorgen over at skulle tage afsked.
Du må hjælpe de andre til at forstå, hvorfor jeg ikke kunne overkomme det.
Din families fremtid tegner lys, -
og det velfortjente bånd vil jeg ikke berøve jer.
Det er menneskets natur at søge samhørighed, -
ligesom det er mutantens.
At blive hørt, set -
og langt om længe mærke en anden sjæls anerkendelse.
Samhørighed er et skrøbeligt bånd, vi ofrer så meget for at bevare ...
... blot for at risikere at se det briste på et øjeblik, -
der ændrer ens liv for evigt.
Vores bånd er ikke mere, Jean.
Og nu færdes vi i to vidt forskellige verdener.
Jeg vil med glæde mindes det, vi havde sammen som X-Men, -
omend det allerede føles, som var det et andet liv.
"En anden kvindes liv -
eller et andet menneskes drøm.
Kærlig hilsen Ororo."
Havde jeg ikke forladt FN ...
Du gjorde det, du var nødt til. Det samme gjorde Storm.
- Og vi respekterer hendes beslutning. - Aha? Skuddet var bestemt for dig.
Det burde være dig, der rejste, mon ami.
Jeg køber den ikke.
Efter en dag blandt pøbelen vil Storm komme farende hjem ...
Hvad sagde jeg? Hun er tilbage!
- Jean? - Jeg har brug for X-Men.
Hvad? Jean?
Tekster af: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service