Detta har hänt...
Mordet på mutantledaren som begicks av f.d. NSA-agenten Henry Gyrich-
-har väckt sympati för mutanterna.
Vi är ju som en stor familj, men nu när barnet är på väg-
så väntar kanske ett liv utan X-Men.
Hur har ni fått tag i Sentinel-teknik?
Skulle inte vi också kunna utvecklas?
Jag vet vem vi måste tala med för att hitta Trask. Charles Xaviers mördare.
Gyrich sa att ni var på väg.
Charles Francis Xaviers testamente.
Allt han hade byggt upp tillhör nu mig, mina X-Men.
Alla förutom en har räddats ur katastrofen på Coney Island.
En hastig rörelse och hjulet kan kollapsa.
Ingen fara. Kom här, lugn och fin.
Försiktigt.
Kära tittare...
Art, är det den jag tror?
Räddar han människor?
Vi vet inte hur relationen mellan mutanter och människor påverkas-
men en sak är säker...
Jag fattar inte. Litade inte professorn på mig?
Vi kanske misstolkar det. Det kanske var för vår skull.
Rapporterna flödar in om hur mutanter och människor räddats-
av den f.d. mutantterroristen, som inte synts till sen revoltförsöket-
efter mordet på Charles Xavier förra året.
Det internationella samfundet bevakar situationen noga-
och vissa kräver att han ska hållas ansvarig för sina brott.
Vi bor här, ditt svin.
Det är allt ni as låtit oss behålla.
Folk vågar inte gå och lägga sig med demoner som er här.
Snälla, gör inte illa Leech!
Ni människor skyr då inga medel.
De utstötta tillåts inte ens att leva på era sopor.
Elektricitet och magnetism är såta vänner.
Så synd för dig att jag är magnetismens mästare.
Din vidriga mutant! Du ska få...
Det är ju du!
- Du är... - Magneto.
Jag lovar dig, mitt barn, att du aldrig mer ska behöva vara rädd.
Vad tänkte professorn?
"Man blir av med sin fiende om man blir vänner." Mark Twain.
Beast har inte fel. Professorn hade en plan.
Jag har sett många framtider, men Magneto som ledare... Den var ny.
Ska vi rätta till det?
Flera av oss har ett så skevt förflutet så det gnisslar hur mycket man än spottar.
Borde vi ta efter professorn och ge Erik en ny chans?
Jag har ordnat så att morlockerna får resa till mutantnationen Genosha.
Jag är besviken över att ingen av er, eller Xavier själv-
tänkte tanken att använda förmögenheten till detta.
Men denna fråga är en av många-
där vi kan, och kommer att, bättra oss, kära X-Men.
- Då är idioterna i kloakerna... - Vid liv, men inte oskadda.
Det faktum att jag inte förvisade dessa sapiens till historiens sophög-
bevisar att jag vill hedra Xaviers dröm om mutanters och människors...
...samexistens.
Bevisa det. Låt Jean läsa dina tankar. Se dina riktiga planer.
Scott... Nej!
- Du läste ju Gyrichs tankar. - Då letade jag information.
Att bedöma ärlighet är nåt helt annat.
Även om Magneto verkar ha ärligt uppsåt är det bara idag, denna minut.
Då kollar vi varje minut, varje dag.
Skulle inte du och mrs Summers ge er av?
Sällan. Jag håller ett öga på dig.
Läs testamentet igen, Scott.
Professorn ville ha det så.
Seså, jag kom inte hit för att orsaka missämja.
I åratal har du varit vår starkaste motståndare.
Det är inte konstigt att vi vill se bevis.
Och Storm, du är så nära en gudinna man kan komma.
Därför bär det mig emot att istället avkräva er tillit.
- Xavier ville detta. - Han kanske hade fel.
Efter alla våra tête-à-têter-
förstår du först nu vad jag insåg för en evighet sen?
Till och med Charles Xavier kan göra misstag.
Den här har jag inte haft sen slaget i Blue Area på månen.
Jag blev besatt av ett ondsint väsen som ville förtära världsalltet.
Men Scott kämpade vid min sida.
Du är rädd att han stannar nu när Magneto tagit över.
Får jag berätta en sak? Döm mig inte för hårt, och berätta inte för Scott.
Det lovar jag dig.
Ibland när jag tänker på barnets framtid...
Om han är mutant, hur förklarar jag då att andra ser honom som annorlunda?
Att han alltid måste vara på sin vakt, så inte...
Du vill att han föds till människa.
Jag undrar ibland hur det vore att vara människa.
Men sen slår det mig att mutantförmågorna tog mig hit.
Till den här familjen. Till en syster.
Tack, Storm.
Sen jag läste Gyrichs tankar har jag haft såna onda aningar.
Vad fånig jag låter.
Inte alls.
Du låter som en mor.
Ditt peptalk var lika osmidigt som ett dussin katter i en garnbutik.
Lämna mig ifred, Rogue.
Din störtkruka ger mig kalla kårar.
När vi var vänner kände jag alltid Charles i mitt huvud.
Inte som en inkräktare, vi bara fanns i varandras tankar.
När vi skildes åt intalade jag mig själv att jag behövde den här-
som skydd mot hans psykiska krafter.
Men du var rädd att känna hans kärlek och inte kunna fortsätta ditt korståg.
Ändå kom du hit, som en trofé som katten släpat in.
Xaviers uppoffring har lett till större tolerans mot mutanter.
Jag är skyldig att hedra hans sista önskan även om X-Men inte litar på mig.
De kanske gör rätt i det. Jag har ett förflutet fullt av snedsteg.
Mitt också, minns du väl?
Men X-Men accepterade mig ändå.
Men jag krävde inte deras tillit, jag gjorde mig förtjänt av den.
Jag trodde du skulle undvika att vara ensam med mig, Rogue.
Skulle de lita på dig om de visste?
Det var länge sen, Erik.
Och det får inte komma upp till ytan.
- Gör er beredda, X-Men. - Vi flippar inte ur när de goda dyker upp.
Sa du nåt?
Vi ska hämta Magneto.
Tänk dig för.
Dina krafter biter inte på våra gevär.
Skulle jag tänka mig för?
På uppdrag av FN:s kommission för övermänsklig aktivitet-
anhåller jag dig för brott mot mänskligheten.
Du kommer att ställas inför rätta i FN.
Om jag lyckas rentvå mig själv-
i vad jag förutsätter blir en rättvis rättegång-
har jag då er tillit?
Vi värnar om rättssäkerheten.
Då...
...fogar jag mig.
Dessa gärningar bevisar Magnetos skuld-
-och är en försmak på hans fortsatta strävan att ta över världen-
-om han frias idag.
Rättvisa måste skipas.
- Nåt nytt? - Cooper räknar upp Magnetos alla illdåd.
Folk är arga att han ens får en rättegång, med rätta.
Var är Scott?
Han är där och håller ett öga på Magneto.
- Jaha. Det sa han inte. - Det är mycket sånt just nu.
Ner med mutanterna!
Försvinn!
Den här dagen kommer att bli början på en ny era.
Dagen då Magneto fick sota för det han gjort.
FN är lika mycket i onåd som han.
Se till att distrahera dem.
Jag får bara en chans.
Den åtalade får yttra sig.
När jag var liten brände man ner våra hem-
för att vi hade ett annat namn för Gud.
Sen gav sig mitt eget folk efter mig med de som en gång jagat dem.
Jag var ett missfoster i deras ögon.
En styggelse enligt deras gudar.
Refrängen i historiens sorgliga visa lyder: Särskilj dig i din tro-
-i kärlek, kön eller hudfärg, så blir du straffad.
Detta sjunger vi för varandra. De förtryckta blir förtryckare.
Xavier visste detta, och drömde om förändring, om harmoni.
En framtid där människor och mutanter avsäger sig det förflutna och...
Rättvisa måste skipas, säger ni.
Visst är det så. Men vi måste också läka.
Välmenande ord hjälper inte offren för dina brott att läka.
Och din performativa indignation läker inte mutanternas sår.
Ni bygger robotar som jagar oss, bojor som tyglar våra krafter.
- Mänskligheten måste skydda sig. - Skydd? Det är utrotning.
Allt jag har gjort är att hämnas oförrätter mot mitt folk-
på samma sätt som ni idag vill hämnas ert folk.
Om så är fallet, ska vi då verkligen tro på-
att du, trots att ni enligt dig hotas av utrotning-
kommer att följa Xaviers exempel?
Det vore väl okej om det här sänker Magneto?
De har brutit sig in. Vi kan inte stå emot.
Kasta rök!
Demonstranterna är inne.
- De vill åt Magneto. - Och domarna.
Vad sjutton har vi gjort?
Ni gav ett monster en rättegång och förrådde er egen sort.
Fastän ni följer alla regler ger de sig efter er.
Storm, vakta Magneto och domarna.
Vi backar upp vakterna. Målet är nedtrappning.
- Demonstranterna... - Jean, vi måste till stan. Mobben flippar.
Logan...
Han... Han kommer.
Vem? Apocalypse?
Barnet!
Tusan också!
Försiktigt!
Ur vägen!
Håll i dig! Snart framme.
Snart framme.
Nån gång måste ni ut!
Bort med mutanterna!
Rogue, säkra området utanför.
Mot förrädarna!
Jag kan inte analysera vapnet på ryggen-
men rustningen består av energiresistent titaniumlegering.
Har du nåt namn?
X-Cutioner. Jag får genmissfoster som Magneto att sona sina brott.
- Jäkla mutanter! - På dem!
Rond två. Absorbera det här!
Gör du illa mina vänner är det kört för dig.
Ni kan inte köra med mänskligheten!
Jag avskyr när såna som ni påstår er ha det så jobbigt.
Vanligt folk har det värre! Men vi har självaktning nog att inte gnälla.
Det är allt gnäll. Gnällandet är lika vidrigt som ni!
Scott, skynda dig!
Jean? Du har ont.
Barnet är på väg!
Storm, Jean ska föda. Morph är här, men de backar.
Rogue, flyg med Cyclops till Jean, så skyddar vi domarna.
Var försiktig. Det är ju Magneto.
Vi har inget annat val.
Placera ut vakter vid dörrarna. De i lobbyn ska hjälpa X-Men.
Du, ta bort kragen. Du...
- Vem tror hon... - Tänk inte.
Tig och lyd order så överlever ni.
Vadå, inga mutantförlossningar?
Ni tappar lätt kontrollen, och kejsarsnitt...
Du ska få se på kejsarsnitt.
Jean.
- Jag är här nu, älskling. - Läkaren vägrar förlösa vårt barn.
Rogue, kan du absorbera hans medicinska kunskap?
Ursäkta? Göra vadå?
Om jag rör barnet kommer mina krafter...
- Jag litar på dig, Rogue. - Det gör vi båda.
- Nu räcker det! - Ledsen, raring.
Gör i ordning dropp och ett rum!
- Mutanter! - Kör!
Magneto.
På dem!
Bete er som djur...
...och bli inburade!
Nu får vi se om pöbeln följer strömmen.
Magneto!
Storm!
Brisen är borta.
Jag känner inte av den, eller fukten, eller luften.
Vad har han gjort mot mig?
Det här var inte vår avsikt, Magneto.
Lögn. Detta är er högsta önskan.
Att min sort ligger kraftlös och vettskrämd vid era fötter.
X-Men har enbart använt sina förmågor-
för att skydda en värld som avskyr och fruktar dem.
Skåda deras belöning.
När ska vår godhet vara tillräcklig? Är det hit vår högsinthet fört oss?
Är det så säger jag, som så många gånger förr: aldrig mer.
Nej!
Släpp oss!
Kära nån.
Din trångsynta, otacksamma-
krälande mask.
Jag kan nedgöra dig med ett enda steg.
Förr hade jag bestraffat er alla för vad ni gjorde mot Storm.
Men idag räddade jag er från en av era egna.
Ty en gammal vän vill att jag minns hur enorm jorden är-
och hur liten vi gör den.
Charles Xavier anförtrodde mig sin dröm-
och i den behöver ni inte se oss som en del av er sort...
...utan enbart acceptera att vi delar denna värld, och dess framtid.
Och att min sort, liksom er, har rätt att leva i den.
Jag försöker bättra mig.
Så snälla...
Ge mig inte skäl att göra er besvikna.
Titta, han har dina ögon.
- Behöver han inget namn? - Nathan tänkte jag mig.
Ja, där har vi det. Nathan Summers.
Nathan Charles Summers.
Förenta nationerna chockade hela världen när man benådade Magneto-
-för att han räddade domarna och slog ner upproret.
Som ytterligare ett steg mot förbättrade mutantrelationer-
-ska samtal inledas om att låta mutantnationen Genosha gå med i FN.
- Gift? - Mörkrost.
Genosha i FN. Jag trodde inte den dagen skulle komma.
Jag har hört att du och Jean ska ge er av.
Litar du alltså på mig med Xaviers dröm?
Professorn litade på dig, och jag litar på honom. Det får duga.
Får jag ge dig ett råd?
Var försiktig. Var på din vakt.
Olyckan föregås av framgång.
Det var en bra vecka för vårt folk. Men det stod oss dyrt.
Det är halsbojornas strålning som neutraliserar mutantförmågorna.
X-Cutioners lasergevär avfyrade en koncentrerad dos av den strålningen.
Den påverkar generna på cellnivå och förtar krafterna utan en halsboja.
- Ororo... - Hur länge?
- Fler tester behövs innan... - Hank. Snälla.
Hur länge?
Effekten tycks vara permanent.
Vi löser det här. Scott och jag ska ingenstans. Inte förrän du är botad.
Beast, kontakta Muir Island.
Jean, kära syster.
Av alla X-Men vet du hur svårt det är att ta farväl, så ofta som du gjort det.
Därför ber jag dig att hjälpa de andra förstå varför jag inte gjorde det idag.
Jag tror på din familjs framtid.
Jag kan inte missunna dig ett band du förtjänat.
Människan längtar efter samhörighet-
och även mutanten vill känna sig hörd.
Sedd.
Att se sin själ äntligen uppmärksammas av en annan.
Samhörighet är en ömtålig skatt. Vi offrar så mycket för att bevara den.
Bara för att sen se den krossas på ett ögonblick-
som förändrar ens liv för alltid.
Vår förbindelse är bruten, Jean.
Nu vandrar vi i två helt olika världar.
Jag kommer alltid att värna det vi hade som X-Men.
Minnen som redan känns så långt borta.
"Som en annan kvinnas liv. Eller nån annans dröm.
All min kärlek, Ororo."
Om jag bara inte lämnat FN...
Du hade inget val. Inte Storm heller.
Vi måste respektera hennes beslut.
Jaså? Salvan var menad åt dig. Det är du som borde dra.
Jag köper det inte. Inte alls.
En dag hos dussinmänniskorna, sen är hon tillbaka, glad som...
Vad var det jag sa? Hon är tillbaka!
Jean?
Ta mig till X-Men.
Va? Jean?
Översättning: Dennis Johansson