Detta har hänt...
Jag upprepar, för nytillkomna tittare, oavsett vad ni anser om världsläget...
...vill jag varna för obehagliga bilder.
Jag avleder eldgivningen.
Rädda så många ni kan. Ingen ska behöva undra om vi hade kunnat rädda fler.
Gambit var namnet. Minns det.
Raring, jag känner dig inte.
Försvinn, satans demon!
Är det döden?
Shi'ar-dårar, ge...
Rör inte en fena! Upp med händerna!
Ge upp?
Nej, gå under.
Stå fast, Kree.
Hon ska inte få rubba Supreme Intelligences vilja.
Seger åt Imperial Guard!
Pyrrhusseger.
Kree vägrar...
Knäböj inför mig, Ronan-
ty du blir ihågkommen som liket under min fot.
En Kree böjer inte knä för nån.
Tack, Gladiator. - Ronan...
Säg vart Supreme Intelligence flytt.
Annars får dina mannar lida.
Rädda dem, Ronan. Du behöver bara...
- Ursäkta mig, Ers Höghet. - Hur understår du dig att avbryta mig?
- Det gäller Ers Höghets syster. - Ljuva lycka... Varför sa du inte det?
Min kära syster går ju före allt annat.
Var hälsade.
För ett år sedan erbjöd vi våra läkande krafter-
till en döende jordbo.
Det var ingen vanlig jordbo. Han deltog i att rädda hela universum-
från min bror D'kens galenskap såväl som från Phoenix galaktiska hunger.
Och nu, i ännu en oerhörd bragd-
har han lyckats vinna mitt hjärta.
Nu står jag, kejsarinnan Lilandra, här inför rådet-
och mina lojala undersåtar, med glädjebesked i krigstider-
ty er kejsarinna ska ingå äktenskap och vårt kejsardöme få en ny kejsare.
Professor Charles Xavier!
Imperiets makt och härlighet.
Jag hoppas att vårt utspel av chauvinism lugnat eventuell oro över min härkomst.
Mina undersåtar tror mig när jag säger att du inte är nån vanlig jordbo.
På jorden beger sig brudparet iväg till nån avlägsen ö för att fira smekmånad.
Hur långt hade min hopplöse romantiker tänkt sig?
Till en sandstrand på jorden, månne?
En kejsarinna skulle kanske t.o.m. kunna styra galaxen från mitt lilla hörn av den.
Min stilige kejsare har mycket att lära om hur man manipulerar i smyg.
Du vill återvända till dina barn.
Jag vill bara besöka dem.
Familjer är som svarta hål.
Man riskerar att sugas in i deras evinnerliga draman.
Så är det med dina elever.
Höll inte din bror på att förstöra universum?
Kontakta dem med en hologlob.
Bjud dem till bröllopet.
Är du rädd att de tror du övergivit dem?
Du har rätt att leva ditt eget liv och jag behöver dig.
När vi har besegrat Kree kan nån som du utbilda dem.
Gör det du gjorde på jorden: spela fredsmäklare.
Mina X-Men och jag spelade inget spel.
Och benen bär mig inte utan hjälp.
Att härska är att låtsas. Jag låtsas vara fulländad.
Mina undersåtar skulle aldrig älska den jag är. Inte som du.
- Förställ dig aldrig för mig. - Fundera åtminstone på jorden.
Det ska jag. Men kom ihåg, Charles-
att lärarens uppgift är att lära eleverna stå på egna ben.
Ja, men först när han är säker på att han har lärt dem allt han kan.
Drick nu.
Det är ingen idé.
Han är en lögnhals. Förrädare. Han berövade dig allt.
- Han ville faktiskt hjälpa mig. - En skuld- och skamtyngd romans.
Hur många har fått lida, hur många har förslavats?
Ditt bett är som en demonisk infektion. När giftet väl når hjärtat...
Lämna honom. Spela inte martyr.
- Du knäcker inte mig. - Jag kan hjälpa dig.
Forge får skylla sig själv. Låt honom dö.
Alla liv har värde. Hans också.
Be om hjälp, du. Det finns inget botemedel.
Låt honom dö. Låt det ske. Iaktta.
Vänj dig. Du tillhör inte X-Men längre.
Du kysser den hand som slår dig.
Jag fruktar inte döden.
Jag vet. Det är därför du spelar död. Du fruktar livet.
Som du sa till Jean: "Jag undrar hur det är att vara människa."
En frestande dagdröm.
Jag var så trött.
Är det därför du fruktar din kraft och sökte tillflykt hos en tråkig familj?
Sluta! Släpp ut mig!
Se på din familj, dem du följer. Jag hade fel.
Du avsade dig dina krafter frivilligt.
- Jag kan inte andas. - Hycklare!
Du valde en annan väg för länge sen.
Kaosets herre!
Lögnernas vävare!
Jag river av tråden och krossar vävstolen.
Ut i öknen, demon.
Ut, och försvinn!
Mamma praktiserade ökenmagi. Lite minns jag, trots att jag inte ville.
Akta skuldran.
Säg som det är.
Eller försök att se mindre orolig ut.
Bettet är magiskt. Boken kan ha svaret.
Hon skrev om en kaktus, midnattskaktusen.
De växer i grottor och behöver ingen sol.
En magisk medicinalväxt. Jag kan visa var de finns.
Du är för svag. Säg var de finns.
Det är ont om tid. Det kan förvärras medan du är borta.
- Jag vill inte vara ensam. - Då rider vi tillsammans, min älskade.
Kejsarinnan, Lilandra Neramani, och hennes gemål.
Man kunde tro att jag var din knähund.
- En inte helt oangenäm tanke. - Tyst, älskade, du får skälla senare.
Ers Majestät, jag har känt er sedan ni var liten och önskar er all lycka.
Men med tanke på kriget med Kree och hur det har splittrat oss Shi'ar...
- ...är väl ett kungligt bröllop... - Gladiator talar om en stundande seger.
Ja, men förändringarna har varit så många-
att somliga längtar efter tryggheten i det som känns bekant.
Araki talar insmickrande, kära syster.
Din gemål är från fel sida om stjärnorna. Han är jordbo.
Visa respekt för min tron.
Den ska inte bara styras av dina nycker.
Äktenskapet utgör en allians mellan Shi'ar och en underlägsen värld.
Jag respekterar den som tänker högt. Då talar vi klarspråk.
Vi väljer själva allians och vilken värld som blir vårt hem.
Chandilar är vårt hem, vår tronvärld.
- Givetvis, lordkanslern, jag bara... - Tänkte högt?
Xavier vill att gettot i hans vintergata ska bli vår tronvärld.
Inte alls.
För imperiets väl och ve åberopar jag M'Dashaa-riten.
- Det som krävs är... - Lojalitetstest för att äkta en kunglig.
Det har jag redan gjort, Deathbird.
- Inte bara det, en utmaning jag väljer. - Varsågod och välj.
För att vi ska kunna känna oss säkra-
måste du avsäga dig jordelivet och radera alla minnen.
Charles telepatiska förmåga är enastående. Hans minnen raderas inte i brådrasket.
Tur att vi har nån som är lika enastående.
Charles Xaviers minnen ska raderas-
och du, kära syster, ska utföra det.
Sharra och K'ythri.
- Våra främsta gudar. - Fiender som skänkt universum harmoni.
Och jag som trodde att Shi'ar ansåg att konst var tecken på galenskap.
Alltsomoftast. Men deras förening utgör våra principers själva kärna.
Att sammanlänka olika kulturer för att skapa fred och harmoni.
- Nu låter du som Rudyard Kipling. - Kipling känner jag inte till. Jordbo?
Ja. Han bar på många bördor. Alla inbillade. Som er myt.
Är det verkligen en förening om ena halvan måste raderas?
Idealism är också ett tecken på galenskap.
Jag har en gammal god vän på jorden som skulle hålla med dig.
- Vis för att vara jordbo. - Ja.
Han heter Magnus, och jag vill minnas honom.
Då har du alltså gjort ditt val?
Förlåt mig. Jag älskar att tänka.
Älskar du mig, Charles?
Vilken dum fråga. Du vet också att Deathbirds utmaning går för långt.
På jorden gav du nästan ditt liv för att bli accepterad.
Varför minnas? Varför inte glömma, börja om på nytt?
Vägrar du, får vi inte vara tillsammans.
Bara om jag lämnar tronen, och det är Deathbirds avsikt.
Tänk vilket kaos det skulle bli om min syster tog över galaxen.
Lika illa som min galne bror.
Du räddade mitt liv.
Du gav mig ett hem, en ny framtid. Din kärlek vet inga gränser.
Nu får jag bevisa min kärlek till dig.
Där är det.
Snowsnake Tower.
Det var vapenförråd under inbördeskriget.
Det anlades under indiankrigen av kolonisatörer.
De utrotade ju er. Hur kunde de få lov att anlägga nåt sånt på er mark?
De sa sig vilja hjälpa. Lite som när jag bad dig om hjälp.
Jag hörde Adversary säga åt dig att låta mig dö.
Jag är så ledsen att jag lurade dig.
- Att jag lockade fram demonen. - Det var inte ditt fel.
En uggla som frossar i vrede och självförakt?
- Jag var rena lockbetet. - Då är jag det med.
Förut anförtrodde jag min syster att jag undrade hur det kändes att vara människa.
Jag berättade det för att trösta henne.
Hur många jag än räddade väckte mina krafter bara mer hat hos mänskligheten.
På sätt och vis var maskinhaveriet tur i oturen. Jag är bättre så här.
När jag växte upp fick jag alltid höra att européernas värsta vapen inte var kulor-
utan en vit lögn som kunde få oss...
Kaktusen växer i mörker. Var nånstans?
Det var därför jag följde med. Jag vet att du har klaustrofobi.
Charles Xavier.
Är du här för att genomgå M'Dashaa-riten?
Ja.
Avsäger du dig alla jordiska minnen och ditt liv där?
Ja.
Och dina X-Men?
Xavier, avsäger du dig dina X-Men?
Han tvekar.
Han förolämpar oss alla.
Det var precis det här jag fruktade.
- Du begär inte lite av honom. - Han vill liera oss med jorden.
Herregud, vilken dramatik.
Hur kan vi anförtro vårt väldiga imperium, som har överlevt eoner, åt en aphärskare?
Blanda vårt blod med hans underlägsna vätskor?
Det undrar jag med. Han är inte ens en renrasig jordbo.
En lägre kast. Mutant.
Min syster har, precis som min bror D'Ken, blivit galen.
Förneka henne, innan hon förgör oss alla.
Uppvigling! Grip genast förrädaren och alla som tar hennes parti.
Vid Sharra!
- Charles! - Lilandra, bakom dig!
Nej, inte på det här sättet. Jag har glömt min största förmåga.
Hör mig. Nu börjar lektionen.
Vad är det här för nåt?
Sträck upp handen om du vill fråga nåt.
Med min oändliga telepatiska förmåga har jag förflyttat oss till astralplanet.
Och nu börjar dagens lektion.
Du skulle tvunget vara storsint.
Skulle tvunget rädda honom. Och se på dig nu.
- Nej! Forge tillintetgjorde dig! - Ja, låt mig få smaka lite.
Mums fillibabba! Skräck som fått sjuda i självförakt.
Mer! Mot ruinens brant, Storm.
Sist knäcktes du av det existentiella trycket.
Vad orättvist. Där, ja.
Böna och be alltid om att bli räddad.
Ge efter, så räddar jag dig och ger dig din frestande dagdröm.
Nej, din demon.
Inte en dagdröm.
Det var inte bara X-Cutioners apparat som försvagade mina krafter.
Det var lögnen. Och jag trodde på den.
Ta varning. Var smart.
Tro på lögnen. Förneka din kraft.
Spela död, annars slår mänskligheten ner dig och dina gelikar.
Alla är ett eko av den jag är.
Så låt dem mullra...
...ty jag är blixten!
- Märkligt att känna tacksamhet. - Mot demonen?
Demoner speglar bara vår rädsla och skam.
Sånt som vi förtränger, döljer för våra närmaste-
även när hjärtat förgiftas-
till dess att vi läker det onda genom att bejaka det.
Nu läker det.
Vad gör vi nu? Du har fått en ny chans. Ska vi fly till en tropisk ö?
En inte helt oangenäm idé.
Nationer vägrar låta mutanter som skingrats vid anfallet mot Genosha-
återvända till sina hemländer.
Rykten florerar att Genosha är startskott för det sedan länge fruktade kriget-
mellan människor och mutanter som framlidne professor Xavier...
Nu ska vi tala om makt. Riktig makt.
Varifrån kommer Shi'ar-imperiets makt?
Från krossade skallar med underlägsna hjärnor som din.
Sträck upp handen.
Ert imperiums makt kommer från skörden av stulna världar.
Yngre kulturer som om de tillåtits frodas nu vore egna konkurrerande imperier.
Därför kapar ni dem vid knäna och säger att ni kan lära dem gå igen.
Men bara om de anpassar sig, underkastar sig. Slutsats:
Shi'ar-imperiet är rena lurendrejeriet.
Ni håller ju också på den starkes rätt.
Det är själva lögnen - att vi måste förminska varandra.
Ska jag vara mer måste ni vara mindre. Er existens mot min, för att...
Ja, varför? Vem skapade så dumma regler?
Det gjorde vi, min älskade, i vår låtsasvärld.
Din idealism skulle bara förvirra oss. Somliga skulle kalla det nonsens.
Ska jag berätta en hemlighet? Samexistens är aldrig friktionsfritt.
Därför håller jag utbildning så högt, och mina X-Men.
Deras hjältemod lär oss nåt oerhört viktigt:
Att universum är mycket gammalt och att vi allihop är väldigt unga.
Vi föddes alla ur uråldrigt stjärnstoft och är därför atomens barn.
Nej!
Gambit?
Nej! De dansade, drack vin och älskade!
Mina barn! Mina barn har förintats!
Nej!
Charles!
Min älskade. Vad i hela stjärnhimlen?
- Jag måste genast återvända till jorden. - Vi har ju nästan övertygat rådet.
Det kvittar! Medan jag gömt mig har det otänkbara skett.
Charles, om du ger dig av får min syster rätt om de dina.
Tar vår resa slut här, så får det bli så.
Jag överger inte de mina.
Det är dags att återvända till mina X-Men.
Jag lydde och gav mitt DNA för tillgång till Master Mold!
Snälla, döda mig, för det som hände i Genosha.
Snälla.
Ta inte på dig hela skulden, Bolivar, och frukta inte framtiden.
Genosha var bara början och tillhör nu det förgångna.
Du har ingenting att frukta om du bara tror på Sinister.
Översättning: Jennifer Warrender