Detta har hänt...
Nu måste vi vara starka, för teamets skull och för alla andra mutanters skull.
Varför skulle vi tro en mördare som du, Trask?
Han nämnde varken Genosha eller nån mutantmassaker.
- Vem då? - Mister Sinister.
- Hjälp oss att ta de riktiga bovarna. - Jag har inget mer.
Inte jag heller, raring.
Vad har du gjort?
Han dödade Remy...
Avliva mutanter.
Vad i hela himmelriket?
Mutanter neutraliserade.
Trask hade fel. Sinister jobbar åt nån ännu värre.
Stoppar inte ni honom är framtiden inte värd att leva i.
Dina gelikar har misslyckats med att utrota dem sen 1992.
- En gång i tiden var du en av oss. - Till skillnad från er utvecklades jag.
- Har ni hunnit prata med varann? - Hans mutantkraft är att undvika mig.
Han är envis. Undrar vem han brås på.
- Varför är inte Bishop här? - De kom ifrån varandra i tidstunneln.
Nathan... Cable hamnade ensam i framtiden.
Jag ville ge Nathan en bättre framtid, men den var så hemsk att han ska stoppa den.
Se det så här: Din son kom tillbaka för att han behöver sin far.
Just en snygg farsa.
Om jag ändå hade bett professorn visa hur han lyckades vara en så bra far.
Vissa saker får man lära sig på egen hand.
Han heter Bastion. Han utnyttjade Genosha för att finansiera Sentinelprogrammet.
Men det är inte det värsta.
Prime Sentinels skapas med samma teknoorganiska virus-
som Sinister infekterade mig med, som ändrar DNA:t.
De skulle bli levande vapen som kan föröka sig.
En ny art som ska ta mutanternas plats, som människan tog neandertalarens.
Just det. Bastions evolutionskrig varade i 300 år.
Ännu en dystopi där Logan överlever alla.
Nej, en utopi.
Bastion räddade människan genom att uppdatera henne.
Varje mutant som överlevde sattes i arbete.
Xaviers dröm förverkligades.
Mutanterna la grunden för en ljus och fredlig framtid.
Varför förhindrade du inte Genosha?!
- Sitt ner, Logan. - Pappa är hemma.
Jag har försökt med allt, gång på gång.
Varje gång vi försöker stoppa anfallet mot Genosha blir vi hindrade.
Märkligt. Kamar-Tajs mystiker nämner absoluta punkter.
Händelser som sker i alla tidslinjer.
Cable kan ta sig till Genoshas undergång, men tiden skulle hindra honom.
Det var du.
Det var därför Madelyne var lycklig när hon...
Hon såg dig.
- Hur många gånger? - Tillräckligt många för att ge upp.
I min framtid fick vi höra om en av Bastions fabriker i er tid.
Men nu, här, i dag, kan jag hämnas henne.
Det är för många obesvarade frågor. Vem är Bastion?
Svårt att veta, men det är antagligen en av Master Molds reservandroider.
Vi måste reka, ta reda på exakt vad som väntar oss.
Jag vet allt jag behöver veta: maskinen dödade mamma.
- Han ska inte få göra så mot fler. - Lite väl sent att vara överbeskyddande.
Sluta nu! Titta!
Och vårt kejsardöme ska få en ny kejsare: Professor Charles Xavier.
MUTANTLEDARE VID LIV
Imperiets makt och härlighet.
De här chockerande bilderna kommer från FN-
-som nu fruktar att X-Men iscensatte mentorns död för att få stöd.
Nu uppges Xaviers mördare, Henry Gyrich, ha mördats i Mexico City.
Det är Bastion.
- Nu börjar det. - Han har lurat oss hela tiden.
Nu är det dags att sätta stopp för hans sjuka framtidsplaner.
Lögnhalsen Xavier kan leda en rymdarmé till jorden.
Och vilka blir lidande? Det blir vi allihop! Det är synd och skam...
Räcker tio lådor vin till aftonens välgörenhetsgala?
Ta femton. Checkar med slarviga namnteckningar gäller också.
Jag samlar in pengar till Genosha.
Nån måste hjälpa stackarna. X-Men gör det ju inte.
- Såna som ni ska låta professorn vara. -"Såna som ni"?
Som tur är drar varken mina gäster eller jag alla mutanter över en kam.
Vet ni vad? Det låter ändå dötrist.
Kom, Roberto. Du har pengar och jag har god smak. Vi behöver shoppingterapi.
- Kan ni hjälpa henne, miss Grey? - Ja.
Och säg Jean, Kurt.
Madelyne ville också bli duad.
Det var jobbigt för henne att inte kunna lita på minnena.
- Att frukta både dåtid och framtid. - Jag borde ha tagit kontakt.
Det som förenade oss gör att hennes minnen känns som mina egna.
Det är underligt. När jag ser hennes son minns jag hur han sparkade i magen.
Och hur Scott lyssnade. Och suget efter apelsiner och keso.
Och att jag sa till Storm att jag ville att han skulle födas som människa.
Jag minns hur det kändes att få hålla honom.
Vare sig han var människa eller mutant så var han perfekt.
Men inget är sant.
Minnen är bara otydliga bilder som återspeglar känslor.
Spelar det nån roll om du hörde hans första skrik, när du minns känslan?
- Men blodsbandet är Madelynes. - Min mor Mystique övergav mig.
Trots vårt blodsband var jag för blå för henne.
Sen träffade jag Rogue. Vi kunde ha blivit fiender eller främlingar.
I stället, till skillnad från vår mor, valde vi att inte överge varandra-
att inte älta det som varit och bli en familj.
Blodsband är en sak, sin familj väljer man.
Spåren leder till Harmony utanför Pittsburgh.
Jag laddar upp koordinaterna. Där är Bastion.
Rappa på. Byborna är på krigsstigen.
Bastions egen dr Mengele.
- Var det så roligt? - Jag kände Mengele.
Han kunde ha blivit så mycket mer, men nöjde sig med att bli nazist.
Jag utnyttjar Bastion.
Svinstior fyllda av försöksmutanter är min dröm.
Samtal pågår...
Henry Gyrich blev mördad där han skulle gå säker.
Ingen har tagit på sig ansvaret, men somliga spekulerar...
Enligt Bastion har du tigit sedan Genosha.
Nationer vägrar låta mutanter som skingrats vid anfallet återvända hem...
Jag visste inget.
Rykten florerar...
Jag är så ledsen, för precis allt.
Förlåt mig, förbanna mig, men säg nåt. Nåt måste du väl ha att säga?
Är det för sent för varm choklad och ursäkter?
Jag kände inte igen er utan kamera och mikrofon, miss Tilby.
Mina sensationspressdagar är över.
Att X-Men låser in en huvudmisstänkt i källaren är förstås ingen dålig rubrik.
Doktorn har gått i sin egen fälla.
- Blivit en cyborg han själv skapat. - Hur många finns det?
Det vet vi strax.
Det här ser inte ut att vara nån Sentinelfabrik.
- Jean... - Det är ingen Sentinelfabrik.
Det är Bastions barndomshem.
Här växte han upp.
Jag anar någon.
Min son sa att ni skulle komma och hämta mig i morgon.
Du där, den långe. Hjälp en stackars gumma upp.
Känn er som hemma medan jag packar.
Vi får väl spela med.
- Hans teckningar... - Vem är han egentligen?
- Neandertalarna var primitiva... - Jag ser ett barn som hörde saker.
Inte tankar. Maskiner.
Sluta.
Du ska bli mäktigast av alla mutanter.
Pojkens far var städare på skolan och blev infekterad av nåt från framtiden.
Sentinelteknik.
Nimrod.
Att skapa någonting nytt av dåtid, nutid och framtid.
Sebastion?
Mamma, blir jag nånsin normal?
Du är normal. Du är min son.
Han härstammar från varenda Sentinel. Muterades, utvecklades, föddes.
Du borde ha varnat oss om Genosha.
Det gjorde jag. Men mobbar man de svaga för länge, börjar folk tycka synd om dem.
Som när vår byfåne Gyrich gjorde Xavier till martyr, vilket ledde till tolerans.
I själva verket skuldkänslor. Därför ger jag mänskligheten Genosha.
Överlastar deras bandbredd, för mycket att ta in.
När man själv inte är drabbad, blir apati lösningen.
Missta inte Dooms maskopi för likgiltighet inför skändliga krigsbrott.
Nästa gång skickar jag ut pm, men nu verkställer vi.
Sentinelprogrammet kan inte utökas om president Kelly ser X-Men som allierade.
Det är redan ordnat.
Dr Cooper stannar och ser till att pm:en går iväg.
Listigt. Jag ordnar en rundtur också.
Det som händer i Genosha är inte folkmord, det handlar om tidsplanering.
Om hundra år går det tio mutanter på en människa.
Några generationer senare är människan utdöd.
Det är som alla nyheter om ozonskiktet. "Agera i dag för att rädda morgondagen."
Dags för Operation Zero Tolerance.
Trasks Sentinels är för klumpiga. De upptäcks på långt håll.
De ska vara livsfarliga men diskreta.
Det här har varit en helt vanlig kille.
Mutantklemandet har fått många som han att vädra sina åsikter i diverse chattrum.
Byggherrar ersätter tolv arbetare med en enda urstark mutant.
Vad ska en taxichaufför göra när teleportören är blixtsnabb?
- Människorna är rädda. - Självklart.
De har fått höra att de saknar framtid, men jag kan göra dem relevanta igen.
Vet de vad de utsätts för?
Jag utelämnar de mer tekniska detaljerna, men de vet att de deltar i något stort.
Efteråt vaknar de i vardagen utan att minnas nåt.
Och vem vet? Sen kanske en mutant flörtar med dem på krogen och...
Du skulle skapa en ny Sentinel, inte använda civila som vapen.
Så låter en dinosaurie innan asteroiden slår ner.
Det är nog du som är asteroiden, Bastion.
Har ni barn?
Det var en svår graviditet när jag väntade Sebastion. Jag förlorade honom nästan.
Man måste njuta av varje stund med barn. Innan man vet ordet av är de vuxna.
Ni ska få se hans bästa. Han målade den när han var sexton.
"Den sista drömmen", kallade han den.
Som all bra konst...
...efterliknar den livet.
Vi får ha tålamod med mamma, allt är nytt för henne.
Ger du henne mer tid får du ge mig det här.
Vad tycks? Nej förresten, säg inget.
Du stör faktiskt.
Kapitulera, mutanter.
Cerebro har kalibrerats för att söka efter cyborghjärnfrekvenser som Trasks.
- Vet de att att de är Sentinels? - Det gjorde inte Trask i början.
Himmel och pannkaka. Vi måste varna de andra.
Nej.
Då blir det ju ingen överraskning.
Min skapare är konstnärlig. Det ser du ju. Endast mutanter kan besegra varandra.
Så sorgligt att inte vara favorit längre.
Vi fick ständigt höra att vi måste våga möta framtiden, din framtid. Men nu...
Kapitulera, mutanter.
Jag måste snacka med Hank om tjejer.
- Cable, har du några granater? - Fler vore inte fel.
Han har gjort hela stan till...
Spring!
Är butlern Sentinelzombie nu?
Inga fler gallerior!
Vi ses utanför.
- Ska vi ta en tur till skroten, Plåtis? - Vidriga neandertalare.
- Varför kämpa emot det oundvikliga? - Här har du hela sex skäl.
Nej, min vän, nio!
Vi måste få bort dem från Rogue.
Alla kan flyga utom jag.
- Du också? - Jag vet.
Jag har övat. Jag ville överraska dig.
Jag har lite problem med att styra!
Bältet!
Jag vägrar.
- Nathan! - Kör inte med mig.
Hank slår ihjäl dig. Vår tredje Blackbird på tre månader.
En Porsche?
Se upp!
- De stänger in oss. - När man inte kan vända om...
...kör man framåt!
Nu ska vi lära brödrostarna att inte jävlas med Summers.
MÄNNISKOR FÖR GENOSHA
- Roberto! - Mamma! Robotarna vill döda mig.
Vi dödar inte mutanter. Vi räddar dem. Ni kan vara lugna.
Herregud, hennes son är mutant.
Kära son, gör som de säger.
Du lyckades.
Du räddade världen.
Människan släppte ut Magneto. Hon har blivit galen!
Klart hon gjorde. Men det var ändå för sent.
Du skulle tvunget släppa ut hunden.
Inser du hur lönlöst det är att kämpa emot framtiden?
- Du är ett monster. - Jag är född sån.
I Genosha upplevde jag en hel del.
Lidande, sorg, beundran för dem som kämpade mot alla odds.
Men konstigast av allt var...
...att ingen verkade chockad eller förvånad. Inte ens jag.
Visst var jag rädd, men mest av allt kändes det som déjà vu.
Som om dåtid, nutid och framtid kvittade.
För vi hamnar alltid i samma otäcka situation.
Magneto känner oss nämligen bättre än Charles nånsin gjorde.
Han vet att vi vet bättre.
Att vi upplever tragedier som Genosha som déjà vu, innan vi går vidare.
Men det som var mest skrämmande var varken död eller kaos-
utan en tanke.
Den enda vettiga tanken när jätterobotar var ute efter en.
Magneto hade rätt.
Nu räcker det.
- Magneto gjorde det verkligen. - Vadå, räddade oss?
Nej, förklarade krig.
Var är professorn när han behövs?
Bara det inte är för sent.
Samling, X-Men!
Översättning: Jennifer Warrender