- Din episoadele anterioare… - O mai ții minte pe Dawn Gilbane?
Dawn! Arăți diferit.
Operațiunile vor să o reintroducă pe Meladze în mafia rusă din Belarus.
Sigur așa ar trebui să procedăm?
- Dacă i-a zis despre noi? - O rezolvăm.
Max a creat o afacere de nișă în oraș.
- A sărit calul cu banii ăia. - Cine e Nu Bob?
- E o legendă în agenție. - Am numele lui de la șantajistă.
- Minți. - Ba nu.
- Mi-ar prinde bine ajutorul vostru. - Owen vrea să-l facă un caz federal.
E șansa noastră să punem pe cineva să-l spioneze.
Mă tem că agenția va scoate ce-i mai rău din tine.
Am 24 de ani. E normal să fac greșeli și să risc.
Fugi!
Te-am rugat să nu faci nimic și ai angajat un asasin.
- Regret că n-am avut încredere în tine. - Am terminat.
Spioana e eliberată diseară.
Planificăm două opțiuni.
O trimitem în Belarus sau o băgăm în pământ.
UN SERIAL NETFLIX
ZONĂ RESTRICȚIONATĂ
Urcă!
…accidentul de lângă târg,
poliția încă nu a tractat utilajul mare,
iar acum traficul e blocat în toate direcțiile
pe McDowell Road, Grand Avenue și 19th Avenue.
Dacă mergeți spre târg sau Veterans Memorial,
vă sugerez să o luați pe 15th Avenue, Encanto Boulevard
- …sau Wickenburg… - Mersi că m-ați adus.
Nu, intrăm cu tine.
Poliția ți-a percheziționat casa.
Trebuie să dorm.
Ce e?
Salut. Unde…?
Futu-i!
Unde sunt?
Washington, DC.
- Unde pleacă avionul? - Înapoi la Phoenix.
Nu-i mai bine. Poate să meargă în altă parte?
Dle, trebuie să coborâți din avion.
Bine.
Salut.
Arăți de parcă te-ai învârtit în uscător.
Mulțumesc.
Te simți bine?
Da. Sunt obosit. Am luat un zbor de noapte.
Nu mă refeream la zborul tău, Owen.
O să te prefaci că totul e în regulă după apelul de aseară?
Totul e în regulă.
Alea sunt pentru monitor.
Apreciez că ai fost dură cu mine aseară.
Dar n-are rost să-ți spun ce se întâmplă, fiindcă mi-ai spune să demisionez.
Ba nu.
Dar ar trebui.
Nu știu de ce mă obosesc.
Fiindcă ești un om bun. Ai o slăbiciune pentru cauzele pierdute.
Dar aseară am atins pragul de jos.
Și știu asta, deoarece cauza întâmplărilor a dispărut.
Nu se termină niciodată, Owen.
Slujbele ca a ta devin mai grele, nu mai ușoare.
Sigur. Dar cazul ăsta, care m-a făcut să scap controlul,
s-a încheiat.
Voi fi prin preajmă mult mai mult, așa că nu mă voi rătăci.
Ar fi bine.
Ce, să nu mă rătăcesc sau să fiu mai mult prin preajmă?
Și una, și alta.
- „Trimite-i flori Ameliei.” - Da, corect. Uitasem de asta.
Mai nou trimiți flori femeilor.
Nu, e prima oară. Am zis că așa e matur să fac.
- Nici nu știu de unde să iau flori. - De la florărie.
Știi vreuna?
Vrei să te ajut să-i cumperi iubitei flori?
Nu e iubita mea. Lasă. Mă descurc eu cumva.
- Owen Hendricks? - Da. Voi cine sunteți?
Serviciile Secrete. Trebuie să vii cu noi.
S-a terminat, nu?
Sunt sigur că nu are legătură cu asta.
- Despre ce e vorba? - Nu-ți pot spune. Să mergem!
Bine.
O zi minunată!
Cea mai tare.
Da. După voi.
Lester?
Aici, jos.
Mă supără spatele.
E de la cum am stat în mașini ruginite și am dormit pe saltele ieftine.
Adună-te, fiindcă avem de rezolvat o criză.
Nyland e mulțumit.
Nu de noi. Altfel, n-ai face mutra asta.
Nu, de tânărul Owen Hendricks.
A reușit să-și elibereze șantajista.
Cică a venit cu o idee genială
și acum Nyland crede că merge pe apă.
Dacă n-aș fi nervoasă, aș fi impresionată.
- Va trebui să schimbăm strategia. - Nu.
Violet, gândește-te. Dacă Nyland pleacă urechea la ce-i spune,
ne poate sabota, cum l-am sabotat și noi.
Da, dar el m-a sabotat deja.
Mi-a pasat rahatul ăla de caz cu IA.
Și știi că eu port pică. Crede-mă, puștiul o fi vedetă acum,
dar o să dea chix. Trebuie doar să așteptăm.
Bine. Dar, cât așteptăm, schimbăm macazul, să-i intrăm în grații.
Apasă-mi cu cotul pe umăr. Hai odată!
Bine.
Da, buchetul „A venit primăvara”,
taxele de livrare și biletul personalizat.
Bine. Mulțumesc de ajutor, Denise.
Flori pentru… Nu e chiar iubita mea.
E mai mult decât o colegă.
Sintagma „prieteni cu beneficii” mi se pare cam scârboasă.
Stați puțin. La cine mă duceți?
Dle Hendricks, sunt Kevin Mills, șeful de cabinet al președintelui.
Nu Bob.
- Nu aici. - Bine. Aici, adică la Casa Albă?
Suntem într-o veche clădire executivă.
Nu te-aș aduce la Casa Albă de la prima întâlnire,
mai ales la una care se cere dezmințită.
- De ce m-ați adus aici, domnule? - Încă am urechi la Langley
și ai rostit des numele de adineauri. De ce ai făcut asta?
Fiindcă o persoană care ne-a șantajat a spus că i-ați fost superior.
- Cine? - Maxine Meladze.
Minte.
Am auzit de ea, dar n-a fost omul meu.
Când a devenit spioană, ajunsesem deja prea sus.
Dar, chiar dacă i-aș fi fost supervizor, mi-ar fi știut doar numele fals,
fiindcă nu sunt un idiot.
Ce vreți să spuneți, domnule, este că cineva se dă drept dumneavoastră
și nu Nu Bob?
Nu știu.
Dar cineva din agenție i-a divulgat porecla mea internă.
În cazul ăsta, i-ar fi putut divulga și alte secrete.
Vreau să afli cine m-a turnat.
Ați condus baza de la Moscova.
Nu puteți să-i găsiți contactele și să faceți asta cu ele?
Nu cu un spion ascuns.
Singurul supervizor de care știam era Rita Stevens. Și e moartă.
- Max a…? - Nu. Rita bea de stingea.
A făcut cancer la ficat.
Dar n-ar fi făcut așa o greșeală nici la beție.
Domnule, ideea e că…
De aseară, nu mai lucrez la cazul lui Max.
Băiete, sunt păzitorul președintelui.
Am o medalie acordată de CIA, încuiată într-un sertar la Langley.
Există luptători inamici în morminte nemarcate,
în locuri de care nici nu ai auzit, de care sunt responsabil.
Chiar crezi că poți să mă refuzi?
Sunt nou la biroul juridic și a fost un caz destul de anevoios,
așa că mă îngrijorează să mă reimplic emoțional cu Meladze.
- Nu-mi pasă. - Corect.
O să văd ce aflu. Nu aveți o pistă pentru mine, totuși?
Cum spuneați, e un spion ascuns.
Mi-a fost greu să găsesc documente.
Se pare că te așteaptă muncă grea.
Sună-mă când găsești ceva.
Și găsește rapid.
Nu-mi plac treburile neterminate.
Da, domnule.
Amelia Salazar.
Sunt agentul Weathers de la poartă. Avem o livrare pentru dv.
- Citație? - Flori.
Bine. Cobor imediat.
Vine îndată.
- Ce flori ai adus? - Lalele.
O alegere romantică neutră, nu crezi?
- Păi, nu sunt trandafiri. - Armă!
Poftim?
- S-a folosit o armă cu electroșocuri. - Ce mama mă-sii, băi?
Legea federală interzice deținerea unei arme de foc aici,
fără autorizare specială.
Nu puteai să iei mai întâi florile?
Scuze, dră Salazar.
DE LA OWEN
Avem o problemă.
Mai bine anunți.
Eu nu anunț nimic.
Vom avea nevoie de cel puțin două echipe să o ducă pe Meladze înapoi în Belarus.
Să vedem cine e disponibil.
Ce?
Nu, nu faceți dracului nimic.
Mă ocup eu.
- Probleme? - Meladze a scăpat de agenții locali.
Probabil că e o manevră.
- Încearcă să ne arate că nu o controlăm. - Și dacă e mai mult de atât?
Bun…
Cineva e fericit.
Tocmai am închis un caz. Îmi merge bine. Sau îmi mergea.
- Max a dispărut. - Pare să fie problema ta.
- Ce ți-a zis Max ultima oară? - „La revedere.”
- Știi unde s-a dus? - Nu.
Trebuie să iei situația mai în serios. Meladze e responsabilitatea ta.
Nu, e a ta. Eu mi-am făcut treaba. Nu-ți mai pune eșecurile în cârca mea.
Nu știu unde e. Nu vreau să știu. Și, în plus,
nu-mi pasă.
Așa că o zi bună!
Bun, teoria cognitivă a agresivității.
Mai exact, comportamentul agresiv e mai curând învățat decât înnăscut.
Adică opusul abordării psihodinamice, nu?
- În care violența e inerent biologică. - Corect.
Bine, ajunge pentru azi.
N-aș fi zis că ești student.
Asta fiindcă ești un munte de bias implicit.
Îmi iau diploma în psihologie
ca să gestionez toate personalitățile cu care am de-a face.
Sociopați, narcisiști cu tulburare de personalitate antisocială.
Am de-a face cu mulți ticăloși instabili.
Dacă-ți convingi șeful să-mi accepte condițiile, vei avea cu unul mai puțin.
Ce condiții?
Pentru afacerea mea.
Avem deja case conspirative.
Nu. Aveți case unde țineți droguri, arme, târfe și imigranți.
Magneți pentru poliție.
Sistemul meu elimină riscul.
Da, știu. Ai un sistem special. Care e?
Cum găsești proprietățile imposibil de depistat?
Dă-mi cinci milioane și îți spun.
E prea mult. Crezi că te răhățești înghețată.
În termeni psihologici, e efectul Dunning-Kruger.
Dunning-Kruger e când proștii se cred deștepți. Eu sunt deșteaptă.
Întrebarea e: tu ești?
Știm amândoi că șeful tău vrea ce am eu.
Așa că te las o zi să faci târgul.
Apoi merg la altcineva.
Ai terminat?
Întoarce-te. Meladze e aici, merge spre parcarea vestică.
Își vinde ideea cu casele conspirative, dar o putem tortura ca să o aflăm.
- Vom fi eroi pentru El Jefe. - Bine.
- Doamne! - Cine are acum efectul Dunning-Kruger?
Alt geniu. În genunchi!
Acum!
Aruncă arma.
Așadar…
iată cum stă treaba.
Ați încercat să mă ucideți și ați eșuat. Prețul a crescut la șase milioane.
De acum veți trata cu un delegat, fiindcă nu pot să am încredere în voi.
Ce puii mei?
- Alo? - Zi-i șefului tău că am nevoie de avocat.
Cine era?
- Bună. - Mulțumesc pentru flori.
- Pentru puțin. - A fost un gest drăguț.
Ți-am lăsat o listă cu florării aprobate, pentru data viitoare.
- Ca să eficientizez procesul. - Deci data viitoare. Super.
Chiar astă-seară. Dacă ești disponibil.
Sunt.
Mi-am eliberat șantajista, cu mult ajutor din partea ta.
Pregătește-te, o să-ți mulțumesc cu entuziasm mai târziu.
Bun așa!
Să știi că Nyland pare foarte mulțumit de tine.
A spus el asta?
Încă o dată super.
Să știi că am făcut o minune, pe bune.
- Dacă pot spune asta. - Poți.
Încrederea meritată e foarte sexy.
Tu ești foarte sexy. Abia aștept să ne vedem diseară.
Și eu. Fii gata să joci rolul unui intervievator agresiv,
pe care îl fac de râs în direct, la TV.
Asta mă excită mereu.
Salutare, frate!
- Am auzit că ai avut o victorie ieri. - Da.
Felicitări! Victoriile clare sunt ceva rar pe-aici.
Mulțumesc.
Fii atent.
Eu și Violet ți-am luat două cazuri de pe cap.
Ca să nu fii încărcat la întoarcere.
Nu pot face asta.
- Ce nu poate face? - Nimic. Instalează-te comod.
Aș vrea să aud detalii despre victorie, fără să fiu citat apoi.
- S-a făcut. - În regulă.
- Mersi de ajutor. - Cum să nu?
Pe bune, apreciez.
În regulă.
Și… Bine.
Owen Hendricks.
Întoarce-te la Phoenix.
Am terminat cu tine, Max. Nu mă mai suna.
Am zis să mă lași în pace.
- Nu pot. Am nevoie de ajutor cu ceva. - Nu mai am treabă cu tine.
Trebuia să te scot din închisoare. Ai ieșit. Am terminat.
Nu e decizia ta. Și ești pe cale să afli asta.
E despre mine. Aștept.
Alo?
Directorul juridic te așteaptă în biroul lui.
- Acum? - Da. Chiar acum.
Bine.
Ne vedem în Phoenix, frumosule.
Ce faci?
N-am încredere în îndulcitorii de aici.
Iar mă manipulează echipa de GOS care a luat-o razna.
Cred că trebuie să demisionez azi. Cum fac asta? E vreo scrisoare sau…?
Nu poți să demisionezi. Motorul e dezmembrat pe podeaua atelierului.
- Poftim? - E o analogie.
Cazurile tale sunt ca niște motoare. Când preiei unul,
începi să dezmembrezi motorul și pui piesele pe jos.
Dacă pleci și nu le pui la loc,
ești vinovat de haosul lăsat.
Dar, ori de câte ori crezi că ai terminat, pe jos apar piese noi.
Piese care nu se potrivesc, cu care nici nu știi ce să faci.
Așa că începi să le îndeși în buzunare. Dar ele continuă să vină, întruna.
Ai avut vreun atac de panică?
Am unul încontinuu, din 2019. Te obișnuiești.
- Nu. Nu, nu… Nu vreau. - Ar trebui să demisionezi. Dar nu poți.
Așa, devii un țap ispășitor pentru toate relele întâmplate
de când ai venit aici.
Stai puțin. Dacă demisionezi, dau vina pe tine pentru coșmarul cu GOS.
- Îmi retrag spusele. Demisionează. - Nu mă ajuți.
Nici nu încerc.
Chestie hazlie: ultimul care a plecat panicat a încasat-o pentru Abu Ghraib.
Poți intra.
Am zis că poți intra acum.
Bine.
E vreo problemă?
Așa de multe!
Intră.
M-ați chemat, dle?
De ce cere fosta spioană să te întorci la Phoenix?
Nu știu.
Am terminat cu cazul ei ieri.
Se pare că nu ai terminat.
Se întâmplă ceva între voi doi?
Sub nicio formă.
- Atunci, de ce te vrea pe tine? - Nu știu.
Poate fiindcă m-am ținut de cuvânt și am eliberat-o,
în timp ce Operațiunile au abandonat-o
după ce și-a riscat viața ca să ofere informații agenției.
Nu am avut de-a face cu sistarea colaborării cu Meladze.
Sunt aici să-i redau vechea viață.
Da. Știe că aveți nevoie de ea.
Așa că ne testează, să vadă câte acceptăm.
Directorul este pe linia unu.
Mergi la Phoenix. Adu-o înapoi. Fără dramă.
Da, domnule.
De acum înainte, totul trebuie făcut ca la carte.
Bineînțeles.
Max se joacă, asta face.
De acord. Dar, deocamdată, îi cântăm în strună.
A scăpat de agenți ca să-și termine treburile
până pleacă din Phoenix.
Treburile ei neterminate sunt ilegale.
N-o lăsa să fie prinsă.
- Încaseaz-o tu, la nevoie. - Pe naiba!
Știi ce-i ăsta? Un pistol Liberator din al Doilea Război Mondial.
Aliații le-au livrat Rezistenței în spatele liniilor Axei.
Un glonț, de aproape.
Trebuia doar să te ajute să iei o armă mai bună de la un nazist.
Da. Dacă e o nouă predică despre avantaje, înțeleg.
Max are arma mai bună.
Max este arma mai bună. Ne poate duce la noul șef al spionajului rus.
Tu ești arma slabă pe care o folosesc ca să pun mâna pe ea.
Așa că mergi și pune mâna pe ea.
Mă faci să mă simt un membru apreciat al echipei.
Fă-ți bagajul.
Îl urmărești pe Hendricks la Phoenix. Se întâmplă ceva între ei.
Iar Meladze e prea valoroasă ca să-l lăsăm să o dea în bară.
Aici erai!
Mersi că ai venit.
Glumești? Abia așteptam să ies din birou.
O clădire guvernamentală e cel mai nașpa loc după o despărțire.
Da. Încă ți-e greu?
Nu neapărat legat de Tad.
Mi-e groază să reiau coșmarul întâlnirilor.
Sunt pregătit să mă căsătoresc și să am copii.
Trebuie să fie plăcut să știi exact ce vrei.
Nu când pare așa îndepărtat.
Care-i treaba cu tine?
Sincer, aveam nevoie de o vorbă bună. Nu puteam să o sun pe Hannah.
Te-ai alege cu o predică.
Da.
Fiindcă știi că te cunoaște mai bine decât te cunoști tu
și ar putea avea dreptate?
- Halal vorbă bună. - Scuze.
Ce ai nevoie să-ți spun?
E posibil să fiu depășit de situație.
- Ești mereu depășit de situație. - Da.
- E principiul tău de lucru. - Da. Știu.
Lucrez la un caz foarte stresant.
Iar în mijlocul lui e… o persoană foarte periculoasă.
Dar, în același timp, femeia stârnește și compasiune.
- Femeia? - Da.
Nu am nimic cu ea.
Nu am, zău.
Zic și eu… E bine că m-ai sunat pe mine, nu pe Hannah.
Da.
Nu știu care-i treaba cu cazul ăsta sau ce faci zi de zi la serviciu,
dar te cunosc.
Și nu am cunoscut nicio persoană mai hotărâtă să conteze.
Mulțumesc.
Nu am zis „să aibă un impact”.
Parcă vrei să dovedești mereu că oamenii au nevoie de tine.
De aceea, faci lucruri nesăbuite sau care nu sunt spre binele tău.
Uite vorba mea bună.
Contezi cu adevărat.
Las-o și tu mai moale puțin.
Îngăduie-ți să nu mai fii un salvator.
A fost o vorbă destul de bună?
Ia te uită! Arăți diferit.
Mersi. Mergi și ia-ne un apartament.
Nu. E un hotel Days Inn puțin mai jos.
Plecăm în zori. Să nu-mi ceri clasa întâi.
Vom zbura cu un avion de marfă Air Force, să evităm radarul.
- La figurat. - Greșit.
Rămânem aici diseară. Mâine-dimineață mă ajuți cu ceva.
Și putem să ne luăm zborul după aceea.
- Nu. - Nu?
Nu. Nu mai cedez în fața manevrelor tale.
- S-a terminat cu asta. - Bine.
Max! Așteaptă. Max! Oprește-te!
Șeful tău te-a urcat în avion și te-a trimis aici
ca să ai grijă de mine. Vrei să știi de ce?
Dacă zici „avantaj”, mă arunc în fața mașinilor.
Avantaj.
Haide, nu fi așa. Dacă te-ai relaxa, ne-am putea distra.
N-am venit aici să mă relaxez, să mă distrez sau să mă joc.
Nu-mi permit hotelul ăsta, așa că mergem la Days Inn.
În ziarul de azi era un articol despre o întâlnire secretă
a generalului Kuznețov cu chinezii.
CIA-ul e disperat să afle despre ce au discutat
și doar eu pot afla.
Nu te mai preface că ai de ales. Ia-ne un apartament!
- Bună. - Bun-venit la Phoenix Aurora.
- Vă cazați? - Da.
Îi văd. Ai dreptate. E clar că se întâmplă ceva.
Ce se petrece?
Cel mai ieftin apartament, pentru o noapte, vă rog.
- Sigur. - Da.
Avem disponibilă o căsuță pentru 1.700.
De dolari?
Da.
Sigur.
- Se cazează într-un apartament scump. - Aveți un alt card, domnule?
Sau nu. E o problemă cu cardul lui.
Deci e clar că se culcă împreună.
Asigură-te că faci poze.
O clipă.
…a treia lovitură și cinci în zona roșie de la linia de opt yarzi.
Formație de atac, trei în extremă, un fundaș.
Iată aruncarea. Și îi pasează lui…
- Salut. Ce faci? - Salut.
Am nevoie de o… favoare.
Sigur că ai. Ce e?
Pot pune o cameră de hotel pe cardul tău de credit?
E pentru serviciu. Jur.
Sunt cam strâmtorat și am atins limita cardului meu.
Agenția încă nu mi-a transferat banii.
Unde ești?
Nu pot să-ți spun asta.
Am să văd oricum pe extras.
La Phoenix.
La un caz.
- Despre care ziceai că e gata? - Poate.
Ai jurat că nu o să mai ai probleme la muncă
înainte ca două persoane să te ia pe sus de-acasă.
Acum ai nevoie de bani?
Știu că nu arată bine. Da?
Dar nu te-aș ruga dacă nu aș fi în încurcătură.
Cât costă?
Doar vreo câteva… sute. Dar ți-i dau sigur înapoi.
Sigur. Bine. Cum o fi.
Îmi ești dator.
Super. Mulțumesc.
Bine. Păi, bun. Dă-i datele tale doamnei.
Nu-i spune cât costă. Îți dau un bacșiș mai mare.
Gata.
S-ar putea să merite banii.
- Merg să fac o baie. - Bine.
Vrei să vii cu mine?
Nu cred că e o idee bună.
De ce nu?
Știi de ce.
Am niște loțiuni de corp de fițe acolo.
- Poți să mi le aduci? - Nu.
Bine, atunci vin eu să le iau.
Bine. Nu. Ți le aduc.
În ce plasă sunt?
Cea turcoaz.
Crezi că ești un om bun fiindcă nu mi te alături?
Nu ești genul meu.
Sigur. E cea mai mare minciună spusă de când te-am cunoscut.
De ce te porți ca un american sadea? Mereu crispat legat de sex.
Viața e scurtă.
Amândoi suntem adulți. Nu-ți face griji că mă exploatezi.
Am putea doar să ne distrăm.
Ce caut aici?
Nu pot merge cu mâna goală în Belarus.
Am nevoie de bani ca să reintru în siguranță în mafie.
Am nevoie de cinci milioane. Sau poate dublu.
Nu ți le poate da agenția, dacă tot ești super-spioană
și ai legături cu generalul Kuzi-nu-știu-cum?
Nu e așa de simplu.
De ce? CIA-ul a dat rucsacuri pline cu bani în Afganistan și în Irak.
Da. Ei bine, acele misiuni au fost aprobate la cel mai înalt nivel.
Eu nici nu exist, știi?
Crede-mă, dansez așa cu agenția de mai bine de un deceniu.
Nu contează cât de importante sunt informațiile.
Misiunea principală e să protejeze agenția.
Nu vor să dezvăluie faptele comise împreună.
Deci trebuie să ne prefacem că ești un nou recrut, ceea ce…
complică aprobarea banilor.
Întocmai.
Trebuie să-mi vând afacerea înainte să plecăm, ca să am bani pentru drum.
- Afacerea cu casele conspirative? - Da.
Cui ai de gând să…
i-o vinzi?
Vrei să vii să mă usuci?
Nu.
Bine, în regulă.
Atunci interogatoriul s-a terminat. Mi-e foame.
Nu comandăm room-service.
Prea târziu.
Poți să recunoști. E distractiv.
Nu pot să zic că nu e.
Cui îi vinzi afacerea?
Muncă și iar muncă. Nu putem să ne simțim bine?
Să ne cunoaștem mai bine? Zi-mi mai multe despre tine.
De ce? Să le folosești împotriva mea mai târziu? Nu, mersi.
E o chestie reciprocă. Îți răspund dacă îmi răspunzi și tu.
Bine. S-a făcut. Hai să ne jucăm!
- Da? - Da.
Adevăr pentru adevăr.
Ai zis că mint la fel de bine ca tine, o să știu dacă minți.
- Cine începe? - Eu.
Cui îi vinzi afacerea?
Șefului lui Talco, Sandoval Luna. Șeful cartelului Aquino.
Pe bune?
Da. E rândul meu.
De ce te-ai făcut avocat?
Nu pare să ți se potrivească.
Legea mi se pare fascinantă.
Ia întrebarea în serios, altfel nu mai joc.
Bine. Am…
devenit avocat fiindcă…
i-am promis mamei că n-am să calc pe urmele tatei
și n-am să ajung la Cimitirul Național Arlington.
Ai găsit o portiță în promisiune.
Munca la CIA numai sigură nu a fost.
Cum ai devenit spioană pentru agenție?
M-a abordat un agent superior cu materiale compromițătoare.
Nu Bob?
Nu, primul.
O bețivă.
O femeie.
Da.
Jumătate din șefii mei erau bețivi.
Occidentalii se adaptează greu la viața din Minsk.
Dar tu văd că reziști.
Ai zis că ai avut mai mulți superiori, dar ai pomenit doar numele lui Nu Bob.
- De ce e așa deosebit? - E Nu Bob.
El a avut încredere să te ocupi neoficial de rețeaua ta de spioni?
Nu. E rândul meu.
Ai fost îndrăgostit vreodată?
Da, n-o să-ți spun asta.
- Deci da. - Ba nu.
- Fata de pe rețelele sociale. - Nu.
- De la Drept. Colocatara ta. - Poate.
- Tu ai iubit vreodată pe cineva? - Da.
Pe cine?
Pe fiica mea.
Nu știam că ești mamă.
Am fost.
Îmi pare tare rău. Eu…
Ce s-a întâmplat?
Ce se întâmplă mereu, în cele din urmă.
Tragedie.
Mâine o să mă ajuți să negociez vânzarea.
Apoi decolăm și eu pot să mă duc acasă.
Da.
De ce m-ai adus aici?
Vreau adevărul.
Fiindcă ești singura persoană pe care m-am putut baza.
Mă bag în pat.
Vrei să vii?
Nu.
Bine.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Ți-a luat Jeff flori?
Nu, Owen.
„Acum trimit flori, nimeni nu le merită mai mult decât tine.”
De ce?
I-am făcut o favoare.
CHELTUIELI NOI CU CARDUL TĂU
Ai zis câteva sute, nu trei mii!
Și să nu crezi că ajută dacă-mi trimiți flori.
Singurul motiv pentru care nu te caută acum poliția
e că nu știu dacă chiar ai ceva secret la muncă.
Ce fel de flori?
- Unde e Owen? - E la duș.
Nu pari a fi…
Cine?
Nu mai contează.
Ce se întâmplă?
Tu ești Hannah?
Fata bogată de pe contul lui de Instagram?
Mi-a spus aseară că tu i-ai scăpat.
Ba nu.
Ba da.
Spune-i lui Owen că e stagiarul meu fără plată pentru șase luni.
Mi-ai văzut pe undeva hainele?
Da, le-am aruncat.
Ce? De ce?
Ți-am cumpărat altele, mai potrivite pentru ce avem de făcut.
Ce…?
Cine era la telefon?
Hannah.
Poftim? Ce i-ai spus?
N-am apucat să spun nimic. Era tare furioasă.
Sigur vrei să faci asta?
- Trebuie să-i tai macaroana. - De la card? Am făcut-o deja.
De la tot.
- Da, dar… - Dar… Dar ce?
Nu contează.
Nu-l pot lăsa să mă distragă, cum face mereu.
Mă voi concentra.
Am de scris cererea de prezentare a probelor.
- Așa te vreau. - Îmi mai dai unul?
- Mănânci de stres? - Nu.
Mulțumesc.
Vrei să mai distrugi și altceva din viața mea?
Nu fi copil. Trebuie să te aduni pentru azi.
Ar putea fi periculos.
Pune asta pe sub haină.
- Nu, nu vreau! - Bine.
Oricum, de obicei țintesc capul.
- Glumesc. - Doamne!
Azi n-ar trebui să fie violențe.
Vor asta prea mult ca să o dea în bară.
Repede. La TV. Unul dintre ei e Nu Bob. Care?
ÎNTÂLNIRE ÎN ARIPA VESTICĂ
Poftim? E o glumă?
Nu recunoști pe niciunul, nu?
Nu l-ai cunoscut pe Nu Bob, deci nu-ți era superior.
Unde i-ai auzit porecla?
Bine. Dar îmi spui și tu un adevăr.
Nici gând. Am câștigat dreptul ăsta.
Xander Goi mi-a zis numele.
De ce?
Era beat. Își venera eroul.
Într-o agenție unde totul e secret și toți îl știu pe Nu Bob,
voia să fie tipul special.
Dar nu e.
Vino. O să întârziem.
Doi lupi. Dar trei lupi? Nu.
Lester Kitchens!
Am auzit că te-ai dus să lucrezi la dușman, dar nu am crezut.
Presupun că voiam o slujbă la care să am un viitor.
În plus, apuc să dorm în propriul pat.
O mai știi pe Violet Ebner?
Era avocat militar la Delaram.
Așa.
Acum lucrezi și tu la biroul juridic.
Da, de vreun an.
Am venit odată cu Lester. Tu ce faci aici?
Încerc să reintroduc o spioană. E cam complicat.
- E vorba de șantajista lui Hendricks? - Da. Ce-mi poți spune despre el?
N-o face.
Face pe prostul, dar doar se preface.
E un agent al haosului, nu avocat.
În locul tău, nu l-aș include în operațiunea mea.
- Ia mâna de pe mine! - Nu.
- Stai. Ce faci? - Trebuie să-ți urmăresc telefonul.
- De ce să mă urmărești? - Fiindcă te duci singur.
Am uitat să-ți spun asta?
Da.
Talco a încercat să mă ucidă ieri, ca să-mi afle sursa.
Persoana de la bancă care-mi zice de casele executate silit.
- Ca să nu plătească. - De asta aveai nevoie de mine.
Dar cu tine nu va face la fel.
Fiindcă voi fi aproape,
pregătită să ucid sursa, dacă te trădează.
Dar n-o vor face, căci nu s-ar alege cu nimic.
- Nu. - Owen!
Nu, nu ucizi sursa.
Acceptă sau plec.
Bine, n-am să o ucid,
dar spune-le că o voi face și o să te creadă.
O cheamă Zuri Wench, de la Banca Sun City.
Mergi două străzi spre nord, trei spre vest.
Talco va fi acolo și te va lua. Faci târgul.
Te rog!
Numai așa pot să ajung acasă.
Dușmanul dușmanului meu.
Da.
Am venit doar ca intermediar, să negociez
condițiile vânzării afacerii lui Max.
Bravo ție. Ia loc. Avem de mers.
Nu putem negocia aici?
Nu faci târgul cu mine, ci cu El Jefe.
Subtitrarea: Alexandru Popovici