Impuls da se pleše postojao je mnogo pre nego što su
naši preci primati evoluirali u ljude.
Evolutivni biolozi sugerišu da su rani ljudi koristili ples
da promovišu društvenu saradnju ključnu za naš opstanak.
Zaista, studije su otkrile da svi najbolji plesači današnjice dele
dva specifična gena koji su povezani s odličnim međupersonalnim sposobnostima.
Ali uprkos njegovoj moći da spasi našu vrstu, ples nije mogao da spasi
malu kompaniju nameštaja u Majamiju
od ekonomskog cunamija globalne pandemije,
pa su mnogi 40-godišnji beli muškarci milenijalci, kao Majk Lejn
ostali sami i prepušteni sebi u okeanu neuspelih veza i neostvarenih snova.
Izvini? Alo!
Ovo područje je zabranjena zona. -Onda,
ne treba da budeš ovde.
Simpatično. Obuci se, počni s istovarom. Kamioni samo što su stigli. -Dobro.
ČINJENICA: 59% KITOVA JE KONZUMIRALO PLASTIČNI OTPAD
Da li ona živi u Majamiju sada ili... -Ne može da se vrati u London,
Rodžer je tamo. -Mora da se vrati, zbog ćerke.
Rodžer i dalje želi da to uspe, tvrdi Bob. -Trebalo je samo da otkaže
umesto da hoda okolo kao zombi. -Naravno. -Međutim evo je. -Ćao.
Mnogo hvala. Ovo je prelepo.
Hvala na prilogu. -Izgledaš zadivljujuće.
Viski, molim. -Čist ili s ledom? -Čist.
Dobijate li ono što želite?
Što se tiče prikupljanja sredstava. Deluje da sve ide kako treba.
Niko ovde ne zna šta je projekat Veliko plavo spasavanje
međutim daju mi novac svake godine.
Mislim da ljudi vole da gledaju ono što ne mogu da imaju.
Valjda.
Šta ima, brate? Dve votka sode. -Dve votka sode.
Šta misliš? Da? -Da. Dobro zvuči.
Znam te. Išao si na Državni, zar ne? -Državni? Ne, sigurno nisam.
Sigurno smo se upoznali.
Ne. Ne znam. Žao mi je.
Ne plaši čoveka, dušo. -Ne plašim ga.
Sveca mu. Setila sam se. Stvarno se ne sećaš?
Ne znam. Je li to bilo u mojoj radnji? -Ne. Bio si pandur, zar ne?
Kako se zoveš? -Kim.
Da. Davno beše. -Da.
Da, da. Setio sam se. -Bravo, dušo! Da li si je uhapsio?
Ne, mislim da sam te pustio s upozorenjem. Zar ne?
To je bila moja žurka za inicijaciju u sestrinstvo. Bila sam vrlo raspuštena.
Dobra si sada? Lepo se ponašaš? -Da, super sam. -Dobro.
Ja sam u Maksandrinom pravnom timu. Ovde sam da pružim podršku.
Fino. Kojim pravom se baviš?
Uglavnom porodičnim pravom. Ali, specijalizujem se za razvod.
Drago mi je što sam te video. -Vidimo se za 10 godina.
Živeli. Budi dobra. -Daću sve od sebe.
Ti! Barmenu. Gđa Ratigan bi htela da popričate.
Nismo sve razmontirali. -Jesi li čuo šta sam rekao?
Htela bi odmah da te vidi. -Gluposti.
Ne moraš da mi objašnjavaš. U redu? Objasni to Zejdi. -Gospođo?
Naravno, veoma mi je neugodno da radim to i neću da radim to.
Jer je to sastanak s pratiocem. Nisam glupa, Rodžere.
Gospođo, rekli su da dođem da vas vidim. Da sačekam napolju?
Ne želim da te vidim! U redu?
Utuvi to u glavu, ako želiš da pričaš sa mnom onda dovedi advokate.
Barmenu? -Izvinite. Rekli su da dođem da vas vidim. Nisam hteo da...
Da, da, molim te vrati se. -Dobro.
Da?
Voliš li da radiš kao barmen?
Naravno. Nije mi to primarni posao, ali da. Zašto da ne?
Šta ti je primarni posao?
To je duga priča. Zvali ste me zbog nečega?
Da...
Kako se zoveš? -Majk. -Drago mi je, Majk.
Takođe.
Koliko?
Za šta koliko?
Znaš. Molim te ne teraj me da kažem to
jer ovo prvi put radim i nije prijatno.
Ne znam o čemu pričate. Šta?
Ali Kim mi je rekla da te poznaje, i da je naletela na tebe,
i da si bio plesač. -Kim... Kim vam je rekla to? -Da.
Dobro. Više se ne bavim time. Kako vam beše ime?
Maks. -Maks, drago mi je što smo se upoznali. Hvala na...
Stvarno mi je žao. Nisam imala nameru da te uvredim.
Nisi me uvredila. Bez brige. -Ne znam šta radim. Obično nisam ovakva...
Samo, imala sam najgori dan i najgoru nedelju,
i najgori mesec, i najgoru godinu.
Isti slučaj. Dobro došla u klub. Bez brige, nisi me uvredila. -Dobro.
Drago mi je što sam te upoznao. -Recimo...
ako to uradiš još ovaj poslednji put.
Koliko bi tako nešto koštalo? -Koliko bi tako nešto
koštalo? Šezdeset hiljada? Možda.
Šezdeset hiljada dolara? -Da. Da, 60. Neka bude 60.
Šta ti jebote radiš? Rekla je da je to bio blesavi ples.
Ko je rekao to? Kim? Kim je rekla to? Bilo je blesavo?
Da. Rekla je da je to bio blesavi ples,
ali da bi mi to skrenulo misli.
I ako je ona u pravu, spremna sam da platim šest.
Šta? Ozbiljna si sada? Platićeš mi 6.000 dolara da ti plešem?
Da, ali bez drkanja na kraju.
Dogovorili smo se?
Ideš?
Znaš da imam obezbeđenje. Šta to radiš?
Izgleda da ti treba piće.
Zaista mi treba.
Zašto mi sklanjaš cveće? -Bolje će mu biti ovde.
Imaš veoma lepu kuću.
Hvala. -Sve je lepo napravljeno.
Preuređuješ?
Možda. Imaš li muziku?
Možda želiš da završiš piće.
Ne znam da li stvarno znaš šta si kupila,
ali to ću ti isporučiti u svakom slučaju.
I u bilo kom trenu mogu da učinim da ti bude neprijatno... -Šljepnuću te.
Možeš da me šljepneš. To je savršeno.
Smem li da te dodirujem?
Valjda.
Preveo: Bambula
Hvala. -Ne znaš šta sam rekla. -Šta to pričaš? Znam.
Šta sam rekla? -Da se krećem kao voda.
Nisam htela da to tako shvatiš. -Možda treba da budeš
pažljivija dok pričaš. Seti se, ja sam sa Floride.
Da sam znala kakva će biti ova noć,
rado bih ti platila 60 hiljada.
Ne bi bilo nikakve razlike, neću da ti uzmem novac.
Neću čak ni da uzmem 6.000.
Ko si ti?
Ne znam.
Kako to misliš?
Pođi sa mnom u London.
Šta je u Londonu? -Moj život.
Život ti je u Londonu? Mislio sam da je ovo tvoja kuća.
Ovo je kuća ali nije ta kuća.
Maks, ne mogu da idem u London. Imam ovde nešto. Imam...
Svašta nešto. Imam posao. Ne mogu tek tako da odem u London.
Daću ti mnogo bolji posao u Londonu. -Daćeš...
Imam na umu posao za tebe. Kreativan je. Samo treba
da pođeš sa mnom na mesec dana i daću ti tvojih 60.000.
Maks, ne mogu da ostavim ceo svoj život ovde zbog tebe. -Možeš. -Slušaj.
Ne na mesec... Ne mogu. Ne ceo mesec. -Pođi sa mnom
a onda ako ti to ne odgovara ti samo...
Mogu da te šljepnem? -Možeš da me šljepneš.
Idemo.
Hvala.
Šta to radiš? -Ne konzumiram povrće.
Otkud ti takvo telo onda? -Ne znam. Genetika. Mama i ćale.
Otkud ti da si toliko bogata?
Genetika, valjda. -Da? -Ne, Rodžerova familija se bavi medijima.
Fino. Televizija i tako to?
Pre će biti sve i tako to. -Da.
Šta se desilo?
Brak se desio. Jesi li oženjen?
Da li sam oženjen? Da li bi bio problem i da jesam?
Ne. Ovo je 100% posao.
Da. Nastavljaš da pričaš o ovom "poslu."
Ali uvek izostaviš kakav je posao u pitanju.
Ono što ti je bilo suđeno da radiš od početka.
Dobro. Jasno sam stavio do znanja da više ne igram.
Onda mogu tvrditi da sam dobila poslednji ples Magičnog Majka.
Za šta drugo bi mogla da me plaćaš?
Nećemo da imamo seks. Ne dolazi u obzir.
Zašto? -Majk, mislim da imaš
i druge talente. I u ovo sam uložila.
Dobro. Slušaj me.
Kupila si me na mesec dana, recimo...
kažeš, "Skoči." Ja kažem, "U koji krevet?" -Prošla noć je bila
magična. Bila je čudesna.
Nemojmo da kvarimo to.
Važi? -Važi. I ne, nisam.
Šta? -Oženjen.
Dobro. Jesi li u vezi? -Ne.
Kod mene veze obično ne funkcionišu.
Da, mogu da razumem to. Za slobodu. -Za slobodu.
Gospodine, braon korpa je za hemijsko čišćenje
a bež za obično pranje.
Verovatno mi neće trebati hemijsko čišćenje,
i mogu sam da operem svoj veš, čoveče. Samo mi pokaži gde su mašine.
Gđa Mendoza neće dopustiti to, gospodine.
Čoveče, možeš da me zoveš Majk. U redu je.
Kako želite, gospodine. Zahod je kroz ova vrata ovde. Toalet, gospodine.
Da. Znaš li šta radim ovde?
Nažalost ne, gospodine. -Da, ali ne bi mi rekao i da znaš, je li?
Lagao bih kada bih rekao da ne lažem, gospodine. -Da. Zovi me Majk, čoveče.
Samo me zovi Majk. -"Majk", gđa Mendoza voli dobro iznenađenje.
Pokupiću te u pola šest. -Pokupi me u pola 6 radi iznenađenja. Kul.
Sranje.
Ne volim da Viktoru odajem zasluge jer postaje nepodnošljiv,
ali ne bih posedovala ovo mesto kuda idemo da me nije ubedio
da se borim za njega u nagodbi. -Njena jedina druga opcija
bila je peščara u Haj Vikomu.
I jedina vrednost koju sam videla u tome bila je što moja svekrva
nije htela da ga da. Ali sada, našla sam mu svrhu.
Koja je moja svrha tamo? Ako idemo tamo.
Samo se pretvaraj da je danas Božić
i da ćeš otvarati poklone. -Dobro. -Ustvari, Viktore,
treba da svratimo u Liberti prvo. Zar ne?
Obavestio bih Hardža, tako da on može psihički da se spremi. -Dobra ideja.
Šta je Hardž?
Zdravo, Hardž. -Dobar dan, gđo Ratigan!
Nemoj da me oslovljavaš sa gospođo, sad sam Mendoza.
Gde je "veliko rušenje"? -Ovo ne košta toliko.
Koliko je ovo u dolarima? Da li se skloni nula ili... -Tako slatko.
Znaš li šta Viktor radi? -Znači poseduješ ovo mesto? -Sada da.
Kad je ova predstava imala premijeru 2004, vlasnik pozorišta
ludo se zaljubio u ovu užasno nesigurnu glumicu. I tako...
Ovde je moja ljubavna priča s Rodžerom počela
i ovde će se završiti.
Mora da mu se svidela tvoja gluma.
Imala sam tri rečenice.
Izgledaš baš kako treba. Opusti se, zabavi se
i obećavam ti da više neće biti iznenađenja,
ali svideće ti se ovo. -Kuneš se? Dogovoreno.
Gđice Mendoza! Na vreme kao i obično. -Prestani, Vudi. Kasnim posla sata.
Kao i obično. Je li ovo... -Da, Majk, upoznaj Vudija,
najboljeg inspicijenta u Londonu.
Polako. Ovde sam da služim tvojoj viziji, druže.
Mojoj viziji? -Tvojoj viziji. Idemo.
Jebote. -Evo.
Tačno na vreme.
Hju, hoćemo opet jer nisam siguran. Ali ako se vratiš da početak scene
molim te idi na vrh scene i prožmi ga malo više...
Kakvo je ovo sranje? -To je isto staro
hoće-li-se-udati-zbog-ljubavi-ili-novca sranje.
Šta će izabrati? Ljubav ili novac? -Koga briga? Pravo pitanje je:
zašto oseća da mora da bira? -Mislim da nam je ponestalo reči.
Da. Ovo je tvoje pozorište, zar ne?
Zašto im ne preneseš tu poruku? -Pokaži mi, imaš li scenario ili...
Džesika, imaš li scenario?
Ovo je samo traćenje vremena, zar ne? -Bravo! Bravo, narode.
Besprekorno, hvala. -Izvini? Ko priča?
Maksandra. Izvinjavam se. Nisam te video zbog svetla.
Drago mi je što te opet vidim.
Metju. -Da. -Režiser. -Naravno. -Čemu dugujemo ovo zadovoljstvo?
Ovde sam da nešto objavim. -Reci mi. -Da samo tebi kažem
onda to ne bi bila objava, zar ne?
Valjda ne. -Pažnja, narode! Bando, ovo je Maksandra Ratigan.
Gazdina žena i... -Zapravo, ja sam Maksandra Mendoza
i ja sam vlasnica ovog pozorišta.
Ovde sam da vas obavestim da se Izabelino uzdizanje ukida
momentalno. -Zbog čega?
Puni smo svako veče! -Smiri se. To je samo izmena od četiri nedelje.
Evolucija. Otkrovenje!
I niko nije otpušten. -Hriste. -Osim...
Metju. -Metju. Da. Metjua će zameniti
briljantni novi koreograf koga sam nedavno otkrila u Majamiju.
Zbog njegove umešnosti osećala sam se...
Neopisivo. To je jednostavno...
ekstaza. I za tačno mesec dana,
hoću da svaka žena koja kroči u ovo pozorište
oseti istu ekstazu koju sam ja osetila.
Da transcendira. Da se oslobodi. Da ne dužim,
predstavljam vam vizionarskog umetnika
koji me je tako duboko nadahnuo i koji će nas odvesti u obećanu zemlju.
Dame i gospodo, Majkl Džefri Lejn.
Š'a ima? -Izraz lica kod Rodžera kad vidi ovo!
Vredi svake pare. -Ne. Da. Mogla si
da me upozoriš pre nego što si me bacila vukovima tamo!
To bi ti ušlo u glavu, previše bi mozgao.
To je bilo bolje nego da uopšte ne razmišljam.
I zbog čega si toliko uzbuđena? Svi tamo su dali otkaz!
Ne trebaju nam glumci već plesači! Plus, zato što ih nisam otpustila,
uštedeli smo hiljade na sindikalne naknade. Više novca za tebe.
Da, ali... Bez uvrede,
ali mora da postoje lakši način da se osvetiš mužu zbog
šta god da je pitanju, od organizovanja striptiz šoua.
Nisam ja prezrena žena, i ovo nije striptiz šou.
Dovodimo cunami u London! -Dobro. U redu. Ovo...
I ja sam za to. Samo mislim da nemaš...
Zar ne vidiš? Ljudi su obamrli, distancirani, neosetljivi.
Mi ćemo da ih probudimo talasom strasti koji nikad pre nisu osetili.
Dobro. Mislim da zaboravljaš
da ja ne znam ništa o režiranju u pozorištu.
Zato imaš mene! -Šta? -Biće istorijska
saradnja na jednu noć između pozornice i...
Tangi? -Ne znam. -Upravo tako. -Ko si ti?
Ne znam. Ko si ti? -Zejdi, šta radiš ovde?
Ovo je moja ćerka, Zejdi. -Sranje. Ćao. Drago mi je!
Imali smo sastanak, Maksandra. -Da. Bože, tako mi je žao.
Totalno sam izgubila pojam o vremenu. Totalno. Izvini.
Vidim. Više me interesuje zašto si izgubila pojam o vremenu.
Završavala sam neki posao
s novim režiserom Izabelinog uzdizanja. Majkl Džefri Lejn.
Da. Tako se ne zovem. Ali... -Ali ima težinu.
Da, samo... Ja sam Majk Lejn. -Ali treba ti scensko ime.
Da li se vi to muvate? -Zejdi. -Što se tiče toga zanimljivo je
da me tvoja mama plaća da se ne smuvamo. -Ne muvamo se.
Ali boraviće u kući dok se ne smesti. Važi?
Kako je to zgodno. Reci mi, Majk, šta planiraš sa trećim činom?
Imaćemo jedan.
Planirao sam da radim treći čin kao... -Svi znaju
da Izabelino uzdizanje ima sasvim zastareo, bolno ženomrzački vrhunac.
Upravo tako. I zbog toga će tvoj pristup biti vrlo uzbudljiv
jer će oni očekivati to, međutim, videće
da žena može da ima šta god poželi, kad god poželi.
Otkad ti veruješ u to? -Otkad Majk i ja istražujemo tu temu.
Da, istražujemo takve teme.
Ti si u još jednoj od tvojih faza, zar ne?
Dušo, zar nemaš neko gradivo da radiš? -Koja je fora s fazama?
Svakih nekoliko godina ona započne novi veliki projekat.
Ponekad je to skupljanje priloga,
dokumentarac, novi najbolji prijatelj. -Da.
Svaki put ona kao da je nova osoba. -Pa šta? Tuži me zbog istraživanja sebe
i mog doprinosa svetu! -Ali tvoji doprinosi ne ugledaju svetlost dana.
Uvek se nađe neka prepreka. Zovemo je Kraljica prvog čina.
Naša terapeutkinja, koju je sprečila da bude ovde, kaže da ona isprobava
ove nove imidže kao način bežanja od krivice zbog...
Već sam rekla koliko mi je žao što sam propustila sastanak
i dogovorićemo se za drugi put.
Oprostite zbog mog francuskog, ali veoma ste nepristojne. -Izvini.
Bilo mi je zadovoljstvo, Zejdi. -Zejdi, stani, ne idi. Hoćeš kolač? Dušo?
Šta ima?
Ne, nisam znao dok mi ti nisi poslala.
Zapravo, nema pravo.
Ne znam. Možda će Zejdi da mi kaže.
Da menjamo dogovor kako?
Majko, ti sama teraj ovo.
Ne smem da budem uvučen u borbu. Ne u vezi s ovim, ne sada. -Pozdrav!
Sveca mu! Neverne Tome, imamo dokaz života! -U redu.
Šta ima, čoveče? Znam, znam.
I izvinite, znam da sam vas izbegavao.
Izvinjavam se. Duga priča, ali u Londonu sam
i želim da znate da ću moći da vam vratim novac,
samo mi treba nekoliko nedelja. U redu? -Ma daj. Koliko puta treba da ti kažemo
da ne moraš da nam vraćaš novac? To je bila investicija. -Znam. Ali...
Koliko god puta rekli to, neću ortacima da spiskam lovu i da me briga. U redu?
Ne. Novac je voda, Majk. Teče u oba smera.
Imaš pravo, ali ipak. -Stani. Skrenuo si s teme.
Zašto si u Londonu? -Ne znam. Da skratim,
radio sam kao barmen na dobrotvornom događaju i na kraju večeri
izvodio sam striptiz za bogatu damu
a sad živim u njenoj kući u Londonu i organizovaću šou
u jednom čuvenom pozorištu koje poseduje. -Kul.
Ne treba da se stidiš zbog seksualnog rada, Majk.
Pogotovo kad je to tamo gde živiš. -Hvala, Tarzane.
Samo kažem da ću imati vaš novac,
ne znam tačno na šta sam pristao, pa se nadam da će ovo da uspe.
Majki, to su sjajne vesti. Gledao sam u tvoj horoskop sinoć
i znaš da si ušao u jupiterov ciklus koji je jednom u 33 godine, zar ne?
Ne, nisam znao, ali to valjda mnogo toga objašnjava. Da.
Da, objašnjava, stoga kakvu god egzistencijalnu konfuziju osećaš sada,
to je inicijacija. To je kretanje od nule radi samoaktuelizacije.
Samo pokušavam da preživim, da budem iskren.
Da preživiš? Brate, ti si honorarni radnik.
Magični Majk se vraća na glavnu scenu.
Ali problem je što ja čak ni ne igram.
Organizujem šou. Valjda režiram ili tako nešto.
Biću ovde samo mesec dana, to je samo za jedan šou.
da se osvetim njenom bivšem ili tako nešto.
Šta znam. Ovde je totalno ludo.
Koga briga, druže? Bogata je.
Veruj mi. Ne napuštaj tu situaciju. U redu?
Pogledaj me, takoreći da sam proslavljeni šetač pasa. U redu?
Samo treba da se postaraš da se ne probudi, i odjednom
ne poželi da te izbaci iz kuće, za šta imam savete ako ih želiš.
Dobro. Nemamo pse ovde pa je to možda dobra ideja.
Osećam to. Osećam to u svom solarnom pleksusu, brate. Ovo je tvoja darma.
Samo ostani u toku. -Viktore? Šta radiš ovde?
Čekam klijenta. Vodi privatni razgovor.
Otkad je to tebe sprečavalo? -Momci, nedostajete mi.
Jesi li pristojno obučen? -Da. -Je li to ona? -Prekidamo nešto?
Ne, samo sam tražio neke ideje. -Vršila sam skauting.
Pogledaj šta sam našla.
Pogledaj to.
Zar nije veličanstven?
Ima tako urođenu eleganciju i inteligenciju u načinu na koji se kreće.
A onda istovremeno ima ovo divljaštvo, znaš...
Kao iskonska životinja. Neverovatno.
Mislim da nam ovo treba za šou. Školovani plesači, a ne striperi.
Da, ali kao režiser, obećavam ti...
Tačno znam šta tražimo. Da.
Sviđa mi se kako si uradio to. -Šta? -"Kao režiser."
Pravi si gazda tamo. Znaš? Tako prirodno ti to leži.
Mogu da zaključim da već imaš viziju.
I sigurno se slažeš da bi ovo bilo fantastično.
Da, sjajan je. -Za šou, mislim. -Da. Da, zaista.
Antonio je ono što nam treba. -Sjajan je. Kao što sam rekao,
on je samo... Ali on je takođe u Italiji. -Rim. -Rim, vidim, ne mogu...
Nemam ja vremena da ga tražim po Rimu
a onda da ga dovodim čak ovde. -Ne. To ne dolazi u obzir.
Ali zato imaš genijalnog producenta!
On stiže u četvrtak. Ako se slažeš. Kreativno, mislim.
Da, ako ga želiš, naravno. Slažem se. Kreativno, naravno.
Tako sam uzbuđena!
Jesi li ti uzbuđen? -Da. Jesam.
Ne zvučiš uzbuđeno. -Veoma sam uzbuđen. Obećavam.
Mislim da neću moći da spavam. -Ne?
Laku noć.
Lepo sanjaj. -Dobro. Stani, kuda ćeš?
U krevet? -Moramo još deset plesača da nađemo.
Zato imamo Renatu. Laku noć.
Prema vašim instrukcijama skupila sam vrhunske talente
u više disciplina pokreta. I svi su veoma voljni da zadovolje
i dobre atlete, kao što ste tražili. -Odličan posao kao i inače, Renata.
Ona nije mogla da objasni pun obim svojih osećanja,
ali Maks je znala da je prešla neku vrstu čudnog Rubikona.
Očajnički je želela da zna više zašto se osećala ovako,
pa je kupila litaniju knjiga o istoriji plesa.
Za Majka, Ratigan nije imao simboličku težinu,
to je bilo samo mesto gde je morao da radi. I podsećao je sebe,
da bi završio nešto, moraš da počneš.
Za Maksandru, Ratigan je bio transformisan.
Od postojanja samo u prošlosti postao je izvor obnove.
Zdravo. Da li ste spremni da transformišete pozorište zauvek?
Da.
Dobro. Smirite se. Ništa još nismo uradili.
Momci, imate sav talenat na svetu.
Nema sumnje u to. Svaka osoba ovde
je pažljivo izabrana jer donosi nešto jedinstveno ovde
što nikad pre nismo videli. U redu? Ali imam pitanje za vas.
Nek podignu ruke oni koji su stajali pred hiljadu žena
s golom guzicom?
Upravo tako. Hoćete li da otkrijete koliko brzo
grupa slatkih, brižnih mama može da vas natera u beg i da se šćućurite
u mračni ugao, želeći da se nikad niste rodili?
To se može desiti. Viđao sam to. I to se može tek tako desiti.
Ne mogu da verujem da ću izgovoriti ovo naglas,
ali imamo jedan mesec. Imamo jedan mesec da od vas napravimo
najbolju grupu stripera ikada. A za to, morate biti spremni da uprljate ruke,
pokvasite noseve, i da vam se jaja gadno ojedu.
Ako uradimo posao kako treba,
imaćete drugi problem.
Moraćete naučiti kako da zaštitite sebe tokom zombi apokalipse
potisnute žudnje. Pitanja? -Ja imam pitanje.
Možeš li da jebeš zombija do smrti?
Ili je to i dalje smrtonosni hitac u glavu?
Izvini, šta radiš ovde? -Nisi me zvanično otpustila,
pa i dalje izvlačim platu.
Izvini. Trebalo je da je budem jasnija. I dalje će ti biti plaćano,
ali više nam ne trebaju tvoje uslugu.
Nije trebalo previše da se nadam.
Samo sam bila stvarno inspirisana vizijom našeg novog režisera.
Šta sam rekao? -Nije ništa rekao.
Ne radi se o tome šta si rekao. Već o tome ko si.
Znaš li koliko dugo sanjam da neko uđe kroz
ona vrata s bacačem plamena i spali celo ovo sranje do temelja?
Ne mogu da podnesem da igram ledi Izabelu. Poslednjih šest meseci
htela sam da ugušim tu povlašćenu čistunicu.
Saberi se, ženo. Isuse Hriste. Bogata si,
pošalji kočije u grad, kupi sve krepke muškarce, vojnike, mornare,
umesto što trošiš vreme brinući kojem dosadnom matorom gadu
ćeš predati svoj život imaj divan
dobar seks sa svima njima!
Ali je stvarno dobar posao, veoma stabilan, i...
Obično ne pričam sve to. -To je bilo poetično.
Ti si naša publika. Vudi, postaraj se da dobije pozivnicu.
I dalje ovo zovemo Izabelino uzdizanje, zar ne?
Da, ali to je samo trik da navučemo publiku
tako da im onda možemo dati nešto drugo. -Da, ali šta ako iskoristimo
staro otvaranje Izabelinog uzdizanja?
To bi moglo da bude veliko iznenađenje. I da budem iskren...
Ako želiš šou o ženama koje dobijaju ono što žele,
zar ne bi bilo malo šovinistički
da nemamo glavnu žensku ulogu u njemu? -Zoveš me šovinistom? -Ne.
Jer ja sam feministkinja. -Da. -Ja sam bacač plamena.
Sve ovo je bila moja ideja.
Čuli ste je. Ona je bacač plamena. Ti ćeš da glumiš Izabelu
jer si ionako već zaposlena. -Oduševljena sam!
Oboma mnogo hvala.
Hoćeš li ti da igraš? -Ne. Samo režiram. Zar ne?
Šteta.
Sad kad imamo glavnu glumicu možda režiser treba da nas provede
kroz taktove prvog čina. -Da. Prvi čin, stiže.
Ulazi Džekson, muževljev seksi prijatelj iz niže klase. Replika?
Harold je rekao da ne želiš da ideš u Kale ove godine.
Da li je to rešeno? -Muka mi je od Kalea. -Teo?
Neću da čujem. Ići ćeš i kraj priče. -Savršeno. Pusti.
Ma daj. Ne, ne. Daj, bre, Majk. Prestani! -Prestani!
Prestani. Šta je bilo?
Ne mogu da počnu da joj igraju tako iznenada. -Spremna sam za bilo šta.
Dobro. Zar to nije poenta? -Ne, ne. Ne smeš da prekidaš zaplet.
Ako želiš jaku glavnu glumicu ona mora da ima cilj.
Barem treba da znamo šta ona želi. -Dobro. Šta misliš da ona želi onda?
Ne znam. Znam da ne želi ovakav život. -Želi da pobegne?
Ne može to da uradi. -Zašto? Slobodna je osoba, zar ne?
Ima porodicu. Bilo bi posledica.
Da. Znači radi se o novcu. - To je najmanji problem.
Izgubila bi prijatelje, mogućnosti.
Svoj identitet. Ceo njen svet bi se raspao.
Ne znam. Čini mi se da je njoj potrebno da napusti to.
I dobra kita. -Možda i to.
Ovaj šou nije o dobijanju kita. Samo.
Mora da reši svoju dilemu. Neće nekakav magični jednorog
da se spusti i ostvari joj najluđe fantazije.
Šta si rekla?
Možda to nije najgora ideja.
Nikako. -Slušaj me. Šta ako...
Gde ću da nađem konja?
A malecnog? -Nemam budžet za malog konja.
Stani. Dobro. Šta ako ga ne vidiš? Šta ako ne vidiš konja?
Ne, nije tako.
Ne.
Koliko dugo stojiš tamo? -Dovoljno dugo. Smem li? -Da.
Dugo radiš s Maks i Rodžerom?
Celih 18 divnih godina. -Mora da poznaješ ove prijatelje
koje ćemo da vidimo večeras. Kakvi su?
Vole da stvari ostanu iste, gospodine.
Dobro. Kako izgledam? I nemoj da me lažeš.
Smejali bi vam se s kravatom.
Sveca mu. -Šta je? -Ti! To odelo.
Izgledaš neverovatno skupo.
Nemaš ti pojma.
Jedno od najiskonskijih osećanja
koje ljudska bića osećaju je želja da pripadaju,
da se osećaju povezano s drugim bićima, i da budu deo plemena.
Snimci mozga pokazali su nam da društveno odbacivanje stvara praktično
identičnu moždanu aktivnost kao fizički napad. Majk nije znao to,
ali je znao da ples može da ujedini ljude.
Čak iako su ti ljudi snobovi. I znao je da je Viktor bio u pravu,
smejali bi mu se s kravatom.
A on kaže, "Tako se maše peškirom!"
Ispričaj nam najnovije tračeve, Maks.
Da, hajde. -Nemoj se nimalo suzdržavati.
Znate da se ja ne suzdržavam. -Istina.
Ali nema šta da vam pričam. Već sve znate,
pošto vi dupli agenti pričate s Rodžerom.
Daj, bre. -Nije tačno. -Uvređena sam. -Poslednje što sam čuo,
raskantao se s devojkom. Stoga...
Ona samo treba da mu otrči nazad, je li?
Ne, ne impliciram to. Samo... Znate, to je nešto, zar ne?
Potrebno je vreme, Bile. -Naravno. -Ili si zaboravio? -Zdravo.
Hvala što se brinete, ali morate da znate da sam...
nikad srećnija. -To je stvarno dobro da se čuje.
Gluposti. -Fibi! -On može da radi šta hoće, pa mogu i ja.
Da. -Kako moderno. Ali šta to znači za razvod?
Razvod. Razvod. Zar nemate o nečemu drugome da pričate?
Osim Bilovih šala. Zabavimo se.
Majk, zašto im ne ispričaš... Stanite, slušajte ovo.
Morate da čujete njegovu viziju za Izabelino uzdizanje. -Da.
Kao što smo pričali, mislimo
da je veoma važno ispoštovati originalni izvorni materijal.
Ali da se to uradi kako treba... -Dosta više. To mora biti iznenađenje.
U redu. -Dobro. -Pametno je oživljavati klasik. -Nego šta.
To je veoma popularno sada. -Da. Ne znam
da li bih to nazvao klasičnim oživljavanjem, Fibi, ali ja...
Smatramo da je to stvarno moralo da bude ogoljeno, nauljano, i nalupano.
Ne. Ne. On obožava metafore.
Majk, postoji li dinamična pozorišna zajednica u Majamiju?
Da, za odgovarajuću količinu dolara
možete dinamično da provodite vreme koliko želite.
Pretpostavljam da si dosta sarađivao s Art Bazelom.
Ne, ne. Ko je to? Ne poznajem ga.
Daj, bre, narode. -Bože.
Naravno da znam za Art Bazel. To je najpoznatiji sajam umetnosti.
Održava se u mom gradu svake godine. Tvoje lice trenutno...
Ako je šou iole kao on, računajte na mene.
Bolje pričajte s njim dok možete
jer će postati veoma poznat i veoma nedostupan.
Kakav marketing. -Važi.
Ne znam za to, ali da.
Izgleda neobično ozareno večeras.
Da, pretpostavljam... Šta znam.
Mora da je dobro za dušu, ceo taj razvod. -Razvod.
Šta je? Imate drugu reč
za kraj braka ovde? -Da. Kad je neistinit.
Da, imaju dogovor trenutno. -Da.
Ali toj porodici će da ode decenija na parničenje zbog predbračnog ugovora.
Upravo tako. -Plus ona zna da će na kraju da dobije šipak.
Neće joj se to svideti. -Da. -Njoj treba da ostane s njim,
ali ne stvarno da bude s njim. To bi bio san snova.
Volela bih da si ustao i skinuo se.
Dobro, vratimo se tamo. Skinuću se odmah.
Volela bih da im vidim lica. -Da. -Tako su lažni.
Nema većih lažnjaka od njih. Znam.
Jedina osoba koja je stvarna u mom životu je Zejdi.
Ona je veoma stvarna povremeno. Da. Kaže ti šta misli.
A ti, Majk?
Jesi li ti stvaran? -Kako to misliš? Misliš li ti da sam stvaran?
Ne znam. Ponekad deluješ kao san.
Izgledaš kao san.
Mirišeš kao san.
Imaš ukus kao san.
Stani. Samo želim da budem siguran. Slušaj. -Ne, u redu je. Shvatam.
Ne, ne. Stani. -To je bilo stvarno glupo.
Ne, izvini. Znaš šta? -Izvini, tako sam pijana. -Nije trebalo da stajem...
Šta? Popila si jednu čašu vina. Ne, ja sam kriv. -Kažeš da sam luda?
Ne, ne kažem da si luda. -Kažeš mi da sam luda?
Izvinjavam se. Nisam hteo da te zaustavljam.
To ti nije trebalo. Ako nisam pijana, luda sam.
Nisam hteo da te zaustavljam. Dođi. Maks, prestani. Izvini.
A ja nisam luda. Veoma sam pijana. -Prestani. Slušaj...
Ne, ti prestani. Ne želim da te slušam.
Sada, šta god da mi kažeš biće pogrešno.
Već sam se izvinila. U redu? Kapiram.
Ne moraš to da mi nabijaš na nos. -Dobro.
Batali razgovor iz sažaljenja. Kapiram.
Možeš li da pustiš neku muziku, Viktore?
Zdravo. Dobro jutro. -Dobro jutro. -Šta radiš toliko rano?
Pišem roman. -Roman?
Teraju vas da pišete romane u školi ovde?
Pretpostavljaš li zbog mojih godina da imam samo mentalni kapacitet
da pišem roman za u školu? -Ne, ne poznajem nikoga ko je napisao roman.
O čemu je? -O nekim ljudima koji se poznaju i rade nešto.
O svakom putu kad još jednom udahnem džentrifikovan dah
u svoje bespomoćno telo. I ima oko 40 strana. -Dobar broj strana. -Jeste.
Koliko ćeš da teraš? -Još nekoliko. -Šta ima, Vik? -Ma, važi.
Šta? Zašto je takav? -Ako deluje da te voli, mrzi te.
A ako deluje da te mrzi, to je znak poštovanja jer te stvarno mrzi.
Slaba vajda od toga. Zašto ne da otkaz?
Iz istog razloga kao i ti. Sistemska ekonomska nejednakost.
Kad smo već kod toga, jesi li video Maksandru ovog jutra?
Ne. I zašto je tako zoveš? Znaš da mrzi to.
Dovela me je iz sirotišta, laž bi bila da je nazivam majkom.
Daj, bre. To je malo preoštro. Ona daje sve od sebe.
I mnogo te voli. -Pravo pitanje je
zašto je ti mnogo voliš?
Ljubav je ozbiljna reč, Zejdi. I istina je
da niko nije verovao u mene kao što je tvoja mama, pa... -Zejdi? -Ćao, Rodžere.
Zdravo, dušo. -To je tvoj...
Je li tvoja majka tu? -Maksandra je gore. -A ko je ovo?
Majk. Majk je novi režiser Izabelinog uzdizanja.
A, da. -Šta ima? -Rodžer Ratigan. -Majkl Džefri Lejn.
Nadam se da Maks nije isplanirala da se s obojicom sretne istovremeno.
On spava ovde. -Nema konflikta onda.
Ne. -Nadam se da je pozorište bilo blago prema tebi dosad.
Bilo mi je zadovoljstvo da budem u njemu. -Ima divan ambijent.
Nestrpljivo iščekujem da vidim kako ćeš da unaprediš klasik.
Jedva čekam da iskusiš to.
Malo je grubo, pa budi fin. -Dobro. -Vuds. -Zvuk. Ide.
Bravo.
Bravo. Divno. To je klasa. -Da. To je bilo sjajno.
Moram da smislim gde to da smestim u šou.
Ali, da, to je bilo sjajno. -Hari, idemo.
Daj joj.
Ne žuri, momče. Pokaži joj.
Da. Tako je.
Začikavaj je.
Tako je. U redu, ekstra.
Od toga ne možeš bolje da igraš. To je savršeno.
Da imam sitnu primedbu
to bi bilo da ovaj konkretan ples više liči na jebanje nego na ples.
Pesma se zove "Dozvola", stoga čim dobiješ dozvolu
moraš da je zadržiš, i moraš da...
Jedini način da uradiš to je da zadržiš vezu s njom. Gledaj.
Vidi da li možeš da uočiš razliku.
Takoreći ne moraš čak ni da igraš. Ćao. -Ćao.
Smem li da te dodirujem? -Naravno. -Da? Sigurna si? -Da.
Vudi! Vudi.
Ne razumem. Imaš ovu divnu legendarnu pozornicu
ali ti lebdiš oko stolice.
Možeš to isto da radiš
ovamo, ili svoje...
Tamo. Nijedna žena ne želi da je uguše testisti.
Pošteno. -Lepo je širiti se. -Dobro.
Manje testisa i širenje.
Neki učenjaci sugerišu da je ples nekad bio oblik komunikacije
i sastavni deo našeg svakodnevnog života kao što je jedenje ili spavanje.
Tradicionalno, plemenski plesovi udvaranja
dopuštali su plesačima suprotnih polova
da se upuštaju u društveno prihvatljiv fizički kontakt pre nego što im je bilo
dozvoljeno da pričaju jedni s drugima. Samo kada je besposlena klasa počela
da niče iz ranog ekonomskog razvoja
ljudi su počeli da gledaju na ples kao na izvor zadovoljstva
nezavisno od njegove prvobitne svrhe, da poveže ljude iz različitih svetova,
da zaleči rane kad reči ne bi bile dovoljne.
Svi spremni? -Plejbek.
Stanite! Zaustavite muziku! -Izvinite, ko ste vi?
Grad Vestminster. Visoki komitet za istorijsku arhitekturu.
Ja sam vlasnica ovog pozorišta. Ima li neki problem? -Rekao bih da ima.
Još nešto?
Javićemo vam se.
Ispušili smo ga.
"Vlasnik mora dobiti pismenu dozvolu da napravi materijalne promene na imovini.
Ako se promene izvedu bez dozvole ili posebnog izuzeća,
vlasnik mora vratiti pozorište u prvobitno stanje
i onda gradu podneti zahtev za dozvolu."
Ovo Rodžer pokušava da me kontroliše. Iako smo razdvojeni
i usred razvoda jer je kresnuo asistentkinju.
Izvini, dušo, ali to i nije neka tajna.
Šta ako to ipak uradimo? Šta će da urade?
"Nepoštovanje će rezultirati kaznom od 10.000 funti dnevno,
i/ili zaplenom nekretnine od strane Grada." -Čak i da platim kaznu,
naći će način da izvrši pritisak na te ljude
i primora ih da prekrše pravila. Tako on radi.
Zar ne, Viktore? -Mislim... -Moramo ići sve do vrha jer je naša sloboda iluzija.
Kad počnete bez ikakvih prava...
Koju osobu treba da obrlatimo i privolimo na našu stranu?
Klasičan primer korupcije.
Zejdi, dušo...
Treba da znaš da je zakon beskorisan kad imaš posla
sa utvrđenim strukturama muške moći. -Nije sva muška. -Kako to misliš?
Edna Iglbauer. Kao predsedavajuća, ima moć da odobri posebno izuzeće.
Zi, šta još znamo o Edni?
Nema mnogo o njoj na Guglu. Stambena evidencija ukazuje
da je najverovatnije singl i da živi sama. -To obećava.
Nema nalog na društvenim mrežama.
Sem njene biografije na sajtu veća. -Proveri da li ima ljubimca ili hobi.
Ne znam. Ona je duh.
Znate šta, ova žena mora da ima srce od kamena
da ugasi Labudovo jezero. -Možda, ali svako želi nešto.
Moramo nastaviti da tražimo. -Šta ako čak nije ni znala šta želi?
To nikad nije sprečavalo muškarce da izvedu pogrešan zaključak.
Daj, bre, narode, dajte mi nešto. Viktore, nemoj samo da sediš tu.
Ubiću je za odgovarajuću cenu. -To je možda najbolja ideja.
Izgleda da nam treba žensko viđenje stvari.
Šta si želela pre Majamija? -Samo sam želela da pobegnem od svog života.
Ali onda, neko je naišao i priredio mi jedan neočekivan
magični trenutak što me je podsetilo ko sam zapravo.
To je bilo poput malog bogatstva.
Moramo da provalimo ko je Edna bila
pre nego što je postala birokrata i iskoristimo to onda.
To je to!
ODOBRENO
Ne shvatam zašto nećeš "Suavemente." -Ne, volim je. To je sjajna pesma.
Drugačiji je ritam. -Slažem se. Ali ne treba nam. Vidi. Tu je Izabel,
Jednorog, "Šampanjac", "Seks mašina", "Dozvola", "Odela."
Znam je napamet. Znaš li šta je važnije od "Suavemente"?
Još nemamo veliko finale. -Sjajno. Napravićemo ga. -Najvažniji deo šoua.
A onda će svi otplesati među publiku. Biće čudesno.
To je tako nasumično. -Zašto? -Svi plešu među publikom.
Već smo to radili. Mora da bude nešto drugačije,
nešto lično. -Oni su dobri i lični, i ovde su s razlogom.
Zašto radiš ovo sada? Zašto pričaš kao da nemamo dobar šou?
Znam. Ti treba da igraš.
Poludela si. O čemu ti to?
Neću da igram u šouu. -Zašto odbijaš sve što kažem?
Ne odbijam. -Jesi primetio to? -Pristao sam na sve što se tiče šoua.
Treba nam nešto izuzetno, drugačije, nešto lično.
Sjajno, onda ti uradi nešto lično. -Daj mi nešto što ne znam o tebi.
Zašto o meni? Ovo se odnosi na žene. Ti si žena. Ja nisam.
Neću da igram u šouu. Zašto ga ti ne učiniš ličnim?
Radi šta želiš. Radi ono što ste ti i Antonio radili.
Sjajno je. To je lično, zar ne? -Tvoj je šou.
Daj mi nešto što je tvoje. Otvori se. -Jesam. -Kad?
Sve vreme. I ako to nisi videla,
ne znam šta da ti kažem za to. -Ja ne znam šta tebi da kažem o tome
što sam pokušala da te poljubim a ti si se izmakao. Ne znaš da se otvoriš.
Zato ti treba "Suavemente." I dalje čekaš klijenta, radoznali kretenu!
Na tebe je red, nemoguć je.
Da, Viktore? -Nisam ništa rekao.
Da. Uvek govoriš nešto u svojoj glavi.
Samo to reci naglas, čoveče.
Problem s Maks je što ona ima običaj da previše zakomplikuje stvari. -Da.
Pogotovo kad zna šta tačno želi.
A ona tačno zna šta želi kad si ti u pitanju.
Zašto radiš za nju? Mogao bi lako da radiš za Rodžera.
Ona ima veća muda.
Slušaj, kretenu. -Ja sam svoje rekao. -Bolje ti je da se odlučiš
jer me izluđuješ. -Ti mene izluđuješ.
Šta to radiš? -Prestani. -Ne, ti prestani. -Samo umukni.
Ti umukni. Samo želim srećan kraj.
Ti si luda osoba. Znaš to, zar ne?
S obzirom na debatu i konfuziju oko reči "ljubav" generalno,
kako da tumačimo reč "ljubav" u kontekstu plesa?
Ako voliš da plešeš s nekim,
da li to znači da ga na nekom nivou voliš?
Kakva druga osećanja se razmenjuju tokom plesa?
Možeš li da plešeš s nekim kome ne veruješ?
Treba li da veruješ nekome samo zato što ume da pleše?
Maks i Majk nisu razmišljali o tome, ali trebalo je.
Zaustavite muziku! Zaustavite muziku.
Edna? -Edna? -Izvinjavam se, gđice Mendoza. Iskreno se izvinjavam
svakome od vas divnih stvorenja. -Zbog čega se izvinjavaš?
Ograničenje visine za podizače pozornice. Vaša nova pozornica
je 19 mm previsoko. Izuzeće vam je odbijeno.
Momentalno se zatvarate. -Ali već si ga odobrila!
Zvali su me iz kancelarije poslanika. Takav je zakon. Bespomoćna sam.
Nastavite da radite. Pobrinuću se za ovo. Odmah se vraćam. -Dobro.
Kako se usuđuješ? Nećeš da me zatvoriš opet. Ne ovog puta.
Maks, iskreno želim da ponovo izgradim poverenje među nama. U međuvremenu,
pokušavam da pazim na tebe.
Kako gašenjem mog šoua paziš na mene? -Ne pričam o šouu.
Onda o čemu pričaš? -O tvom rasuđivanju.
Pričam o onome što sam video u kuhinji pred našom ćerkom.
Rodžere, ne preporučujem ti da ulaziš u raspravu o mom rasuđivanju sada.
Predala si moje porodično pozorište jebenom striperu.
Ne znaš ništa o Majku.
Znam kad te iskorišćavaju. Zar ne vidiš to? -Ne.
Dušo, znam da svi starimo, ali nisam znao da si toliko očajna.
Jebi se! Stalo nam je jedno do drugo.
Maks, da li si uopšte pročitala naš sporazum o nagodbi?
Šta piše o omalovažavanju ili nanošenju štete porodičnom brendu?
Čim taj šou krene, majkini advokati uzeće ti do poslednje pare
na sudu a ja neću moći da je zaustavim.
Ali ako si ipak previše sumanuta da pomogneš sebi, pomisli na Zejdi.
Ona ne treba da ispašta zbog tvojih fantazija.
Da li bi prestao? -Šta? -Znam šta misliš.
Misliš, "Gde joj je bila pamet?"
Niste razmišljali, zar ne? Zaljubljivali ste se.
Začepi. Misliš da ne znam to?
I nemoj da si me osuđivao. Nisi bio tamo. Taj jedan ples...
promenio je sve u meni.
Zahvaljujući tome sam postala svoja najbolja verzija,
ali svi mi se smeju. Ja sam sprdačina. Sramota.
Ali ne i za njega.
On veruje u mene. Moram da odem da mu kažem
da je naš šou o osnaživanju žena mrtav,
jer sam ja tako bespomoćna.
Najstrašniji deo je taj što ću saznati da li je taj ples
značio njemu koliko i meni.
Ili sam ja samo još jedan prokleti utorak.
Ne, pre će biti da ste četvrtak, gospođo.
Jesam li oduvek bila ovako adolescentna? -Ne. Samo kad kiša pada.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam. Jedan.
Majk.
Džek, nastavi da ih usmeravaš.
Kako to misliš "gotovi smo"? -Žao mi je. Dala sam sve od sebe, no nisam uspela.
Stani. U redu. -Viktor će da se vrati i pokupiće te,
i može da ti sredi let za sutra. -Ne, ne. Šta se desilo? Ovo nisi ti.
Šta se dešava s tobom, Maks?
Ništa. -Šta? Neverovatno.
Ti si stvarno Kraljica prvog čina. Sveca mu.
Ništa ne znaš o meni. I ništa ne razumeš.
Petak je. Ne bi nas zatvorili do ponedeljka.
Ali ti odlaziš. -Nemaš šou.
Nisi čak mogao ni kraj da smisliš.
Ne možeš reći da ovo što smo stvorili dosad nije posebno.
Ne možeš to reći. Znam da ne možeš.
Žao mi je, ali moraćemo da batalimo ovo.
Biće ti plaćeno. -Zabole me kurac za novac.
Baš me briga. U redu? Dobri smo u ovome
i neću dozvoliti da odustanemo. Ti si veoma dobra u ovome.
Kladim se da njemu nikad nije bilo bitno ono u čemu si bila dobra. Je li?
Nemoj da dozvoliš da ovo bude kraj.
Vudi! -Reci, druže. -Treba mi vodoinstalater i balerina.
Princeza štrajkuje glađu. Neće čak ni vrata da otvori.
Šta? Čak ni ne pije? -Bojim se da ne.
Jesi li upotrebio svoj glas "mudrog britanskog batlera"?
Veruj mi, odglumio sam joj kao da sam direktno izašao iz "Dauntonske opatije".
I ako se onaj momak ne trgne,
ona će ti biti roditelj iza zatvorenih vrata mesecima. Godinama, čak.
Ali nisi joj rekao da si Majku dao ključeve? -Molim te.
Ako advokati otkriju da njen nemarni sluga
nije zaključao vrata Ratigana, trebaće joj verodostojno poricanje.
Ako sam nešto naučio, to je da ništa ne smeš reći ljudima.
Moraju imati iskustvo.
Poruka od Majka.
"Kraj nije kraj. Krećemo u nedelju u sedam. Veliko finale."
Da vidim to.
Bokca mu, to je haiku. Sedamnaest slogova u pet-sedam-pet šablonu.
Čista slučajnost, međutim, ipak ima nade za njega.
Zvuči da će nedelja biti pravi doživljaj. -Nego šta.
Pozvani ste na Izabelino uzdizanje Otkrovenje
Da? -Da.
Za mnom.
Obuci se, Maksandra.
Zašto bih to radila? -Moramo da idemo.
Kuda? -Znaš kuda.
Nije valjda. -Jeste. -Ne, nije.
Bože. Ne. To će biti katastrofa. -Neće.
Biće katastrofa. Ne, ne. Ne mogu.
Možete. -Ne, ne mogu da idem. -Hajde. -Neću da idem i ne možete me naterati.
Mama.
Moramo da idemo.
Evo. Dede. -Viktore.
Glasine o šouu bile su oblik zabave za neke.
Ali za dvoje ljudi koje su ga stvorili, strah od premijere
mogao se jedino izdržati podsećanjem da neće biti zapisa o tome.
Samo ljudi koji su tamo će doživeti
priču o Maks i Majku ispričanu kroz ples.
Postoje mali brodovi, visoki brodovi, brodovi koji plove morem,
ne postoje brodovi kao prijateljstvo,
pa je ovo za vas i mene. Jedan, dva, tri.
Idemo. Mi smo striperi!
U redu, druže. Idemo. -Da.
Srećno, narode. Alekse, na redu je prvi i zvuk. Idemo.
Svetlo je drugačije. -Novembar je. Niže je.
Harold je zabrinut zbog ručka. Kaže da je meni sumanut.
Meni je sumanut? Kako meni može biti sumanut?
Samo osoba može biti sumanuta. Meni nije živ.
U svakom slučaju, zabrinut je. A ti si zabrinut zbog njega?
Ne zavidim mu ako sazna. -Ja ću mu reći. -Izabela, ne. Nemoguće je.
Mora da zna. -Nikad ne sme da sazna.
Harolde. -Zdravo, dušo. Voltere.
Piće? -Ići ćeš u Kale?
Ne. Odlučio sam da provedem leto ovde. Izabela je trudna.
Čestitam. -Da. Veoma nam je drago.
Nadamo se da ćemo dobiti sina, naravno.
Na taj način zaostavština Čafinghama biće bezbedna.
U suprotnom, nastavićemo da pokušavamo. Jedna od prednosti kad imaš mladu ženu.
Siguran sam da će Izabela biti divna majka.
Nema sumnje. I naravno, moja majka će biti tu da pomaže.
Jednorog!
Zdravo, gđo Izabela. -Jednorog?
Da, to sam ja, Jednorog. Zvali ste me?
Da, ali nisam očekivala da se pojaviš tek tako.
Nisam pričala sa svojim prijateljem iz mašte još od detinjstva.
Jesam li dobra? -To zavisi kako vi definišete dobro
ali prvo ono najvažnije, zašto nam ne kažete kako se stvarno osećate.
Pa...
Ne znam.
Ova dva tipa ne treba da mi budu dve jedine opcije na svetu, zar ne?
Zašto uopšte moram da biram?
I to između usranog bogataša i siromaha sa zlatnim srcem.
Sve što želim sada je da kažem tim dosadnim
kretenima da me ostave na miru!
Tako je, gđo Izabela. Ovde sam da vam kažem
da možete imati sve što poželite. Samo treba da zatražite.
Šta? Dobro. Stvarno?
Stvarno. -Dobro.
Ja sam skromna dama, stoga...
Šta ako samo želim tipa u majici bez rukava i farmerkama?
Ako mogu to da dobijem... Šta kažeš za lošeg momka...
Samo malo. Koji uvek odgovara na moje poruke.
U redu.
A sada, ako mogu da imam to onda...
seksi direktora koji plaća žene više nego muškarce!
A tipa sa štenetom?
Samo da progutam pljuvačku
koja mi curi iz usta trenutno.
Ako mogu sve to da imam, zašto stati tu?
Samo malo. Nemoguće da sam ja jedina osoba u ovoj prostoriji
koja oseća ono što osećam sada. Jesam li? -Ne! -Nisam ni mislila.
Mogu to da zaključim po izrazima vaših lica.
Sad želim da svako od vas zna
kako se osećam trenutno.
Uspela sam da dobijem pomalo od svega. A sada, na vas je red.
Uz moć koju mi je poverio Magični Majk
zapovedam ti, Jednorože, pošalji nam sve
momentalno!
Šta kažete za vašu novu realnost, narode?
Napravite buku.
Dajte aplauz ovim divnim momcima
koji su se oznojili zbog vas. Hajde, napravite malo buku.
To volim da čujem. To obožavam da čujem.
Malo buke na ovoj pozornici nije na odmet, dušice.
I da vam kažem nešto, telo u mirovanju je telo u mirovanju. Zar ne?
Nije loše. Ali telo u pokretu...
Ne postoji ništa privlačnije
od tela u pokretu. Zar ne?
Stoga za naš sledeći čin, želim da pozdravite, dame i gospodo,
princa vragolana lično.
Pozdravite, narode, g. Džej Di Rejnija.
Mislim da treba da idemo sada. -Kuda ćemo?
Majk je rekao da idemo na kraju "Odela" i da se vratimo na kraju "Ponija."
Da, da. Idite vi. I nemoj da viriš. On će da motri na tebe.
Narode, sledeći ples mi je dobro poznat.
Stvari će postati intimne.
Pravi muškarac se ne boji da postupi po svojoj želji,
ali najprivlačniji čin potčinjavanja je traženje dozvole.
Srećno, druže. -Blagoslovljen bio.
PAUZA
Znam. Znam. Svi mi želimo pomalo od svega
stalno. Zar ne? Ali, ponekad samo želimo da budemo
sve nekome. Zar ne?
Ponekad, najveća fantazija od svih
je saznanje da ste vi ona jedina.
Rekao si da teram žestoko, i uradila sam šta si rekao.
Pokazali smo im. -Bože.
To je "Poni." -Majk je rekao nakon "Ponija." -Ne, samo je rekao "Poni."
Sigurno je rekao nakon "Ponija" a oni su još na svojim ponijima. Sedi.
Hajde, aplaudiraju. Mora da je gotovo sada. -Dobro.
Čudesno.
Sačekaj malo. Trenutak samo. -Mnogo hvala, g. Majk.
Veoma lepo, prijatelju.
Divno izgledaš. -Čestitam. -A? -Čestitam. Uspeo si.
O čemu ti to? Mi smo uspeli. -Ti si uspeo. -Bilo je čudesno.
Osvrni se. Sve ovo si ti omogućila. -Divan si. -Znaj da te volim. U redu?
Stani, stani. Ako nećeš da ga ostaviš,
ne želim ovo da još više komplikujem.
Gotovo je, nikad mu se više neću vratiti.
Slobodna sam i švorc.
Kako to misliš? Kako to misliš da si švorc?
Da. -Stvarno švorc?
Izvini. -Nema veze. Briga me.
Žao mi je.
Mrzim te.
Idemo.
Niko ne može da tvrdi da sasvim razume šta je tačno ples,
ali savršeno je jasno da ples ne traži značenje za svoje želje.
Ne vrednuje godište, status, logiku ili rezonovanje.
Orijentisan je samo na slobodu, slično ljudskom srcu.
Nabasala sam na ove mudrosti
kad sam upoznala usamljenog stripera po imenu Majk.
Preveo: Bambula
POSLEDNJI PLES MAGIČNOG MAJKA