Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫מכירים את החלומות שחלמנו כשהיינו ילדים?‬
‫מחר, שלי יתגשם.‬
‫אני אלבש חלוק מעבדה‬ ‫וארגיש כמו רופאה אמיתית בפעם הראשונה.‬
‫היי. שמי לולי, אבל אתם יכולים לקרוא לי....‬
‫הסטודנטית לרפואה המאושרת ביותר בעולם.‬
‫פעם חלמתי להיות רופאה.‬ ‫אף אחד לא האמין לזה.‬
‫הם אמרו שזה משוגע.‬
‫אולי אוכל להתנהג כמשוגעת וגם כרופאה,‬ ‫בדיוק כמו כולם.‬
‫אני לא בטוחה‬ ‫אם כדאי לי להזמין אוכל אמיתי או המבורגר.‬
‫אני באמת צריך לדבר איתך.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫נראה לי שאפרוש מהלימודים.‬ ‫-לא! לא זה שוב!‬
‫באמת? תשכח מזה. בוא הנה.‬
‫זו אמורה הייתה להיות מסיבה,‬
‫אבל כך התחילה החוויה המוזרה בחיי.‬
‫חוויה שאינה מוכרת למדע.‬
‫לכן אני מבקשת מכם להקשיב היטב,‬
‫שזה אירוני מאוד, ואתם תגלו מדוע בקרוב.‬
‫קותלי חזיר, אין מצב!‬
‫אולי גבינה.‬
‫אפשר לדבר עכשיו?‬
‫לא יודעת, דייגו.‬
‫תפסיקי.‬
‫את לא מבינה. אני פורש מהלימודים.‬
‫אתה אומר את זה מאז שחזרת מקנדה.‬
‫אתה רוצה לגור שם עם אימא שלך?‬ ‫-לא. כבר אמרתי לך.‬
‫אפילו אימא שלי אומרת שעדיף שאסיים כאן,‬
‫בגלל המרפאה של אבא שלי והמטופלים שלו.‬
‫כן, אני מסכימה.‬
‫נראה לך שיש פה גבינה דלת שומן?‬
‫אני אלך לשירותים.‬
‫מה קורה?‬ ‫-הכאב הזה ברגל. זה התחיל כשחזרתי, זוכרת?‬
‫בטח.‬ ‫-עכשיו הוא בירך.‬
‫ירך! נתת לי רעיון! אולי אזמין ירך עוף?‬
‫בתיאבון.‬ ‫-תודה.‬
‫ויתרת על ההמבורגר?‬
‫מה איתך? פתחת את לבך בפני פאולה?‬
‫לולי...‬
‫פאולה היא מנהלת ההתמחות שלנו.‬ ‫לפחות היא מקשיבה לי.‬
‫יופי לך, דייגו!‬
‫זה מעולה.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי נמאס לי מהדרמה שלך.‬
‫סליחה, אבל סיימתי עם הדרמה הזאת.‬
‫אם אתה רוצה לנשור, פשוט תעשה את זה!‬ ‫-ברצינות?‬
‫אם זו כזו בעיה בשבילך,‬ ‫אולי לא נועדת להיות רופא.‬
‫סליחה, לא הייתי צריכה להגיד את זה.‬
‫אבל אמרת, נכון?‬
‫תקשיבי...‬
‫אני באמת מעריץ אותך. לא כולם נחושים כמוך.‬
‫אני חווה את המשבר הכי גרוע בחיי,‬ ‫אבל את חושבת שזו דרמה.‬
‫אני רוצה לדבר על זה,‬ ‫אבל לך אכפת רק מה תזמיני!‬
‫את צוחקת עליי!‬ ‫-תירגע!‬
‫אולי כדאי ש...‬
‫תניחי את זה!‬ ‫-חבר'ה, אתם בסדר?‬
‫שמעתי מרחוק את שניכם צועקים.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫מה קורה, דייגו?‬
‫היה בזה שרימפס?‬ ‫-בטח, למה?‬
‫אוי לא! זו תגובה אלרגית.‬
‫אנחנו צריכים אמבולנס! תזעיקו אמבולנס!‬
‫אלוהים!‬
‫שמישהו יעזור!‬ ‫-פנו דרך!‬
‫לעזאזל, דייגו,‬
‫למה לא אמרת לי שאתה אלרגי לשרימפס?‬
‫אמרתי לך אלף פעם, לולי.‬
‫זה לא היה לבוטנים?‬ ‫-לא, מעולם לא הייתי אלרגי לבוטנים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אתה תהיה בסדר.‬
‫היה לי רעיון נהדר‬ ‫איך לחגוג את יום השנה הראשון שלנו.‬
‫לולי.‬
‫תקשיבי לפחות פעם אחת.‬
‫כן?‬
‫זה נגמר.‬
‫מה?‬
‫אני נפרד ממך, לולי.‬
‫זה נגמר בינינו.‬
‫לולי!‬
‫מה?‬
‫מותק...‬ ‫-מה, אימא?‬
‫את יודעת מה השעה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא ייאמן!‬
‫מי לעזאזל נפרד ממישהו באמבולנס?‬
‫בחיים לא שמעתי כזה דבר.‬ ‫-אימא, אין לי זמן לדבר עכשיו.‬
‫עלינו לדבר.‬
‫את נראית זוועה.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫לא ישנת בכלל.‬ ‫היום הוא יום כל כך חשוב עבורך.‬
‫אני כל כך גאה בך. אבא שלך היה גאה גם.‬
‫זוכרת שסיפרת לי שאת רוצה להיות רופא?‬ ‫-תעזרי לי.‬
‫היזהרי על האוכל.‬ ‫-היזהרי על חלוק המעבדה.‬
‫איך יכולת לשכוח שדייגו אלרגי לשרימפס?‬
‫הוא מדבר יותר מדי,‬ ‫אני לא יכולה לזכור כל דבר שהוא אומר.‬
‫לולי.‬
‫זה דבר נוראי לומר.‬ ‫-ביי, אימא!‬
‫לעזאזל…‬
‫בוקר טוב!‬
‫אני מאחרת, ז'וליו.‬
‫המכונית שלי שוב התקלקלה.‬
‫לא ישנתי ולא הצלחתי להביא גרר.‬
‫זה היה חתיכת לילה.‬ ‫-אין לך מושג!‬
‫בואי נעשה משהו אחר כך!‬
‫בוקר טוב, מרים.‬ ‫-בוקר טוב, ז'וליו.‬
‫היי!‬
‫היי, רגע!‬
‫בחיי!‬
‫אוי לא. אני אהיה חייבת לקום.‬
‫בבקשה, שמישהו יקום כדי שאני לא אצטרך.‬
‫שמישהו יקום, בבקשה!‬
‫שבי כאן, גברתי.‬
‫"זום זום זום עולה הזמר מכוורת הדבורים..."‬
‫מישהו יודע מה הוא יהיה כשיהיה גדול?‬ ‫-כן.‬
‫תגידי לנו, לולי.‬ ‫-אני אהיה רופאה.‬
‫מנתחת.‬
‫למה את רוצה קריירה כל כך קשה?‬
‫אני רוצה לעזור לאנשים‬ ‫ולגרום להורים שלי להיות גאים.‬
‫אין לך בכלל אבא!‬
‫חוץ מזה, אימא שלך אופה עוגות לעניים!‬
‫תשתקי!‬
‫אבא, אני יודעת שאתה מקשיב.‬
‫תמיד אמרת כמה חשוב להגיע בזמן.‬
‫הקשבתי לך ואני עדיין מקשיבה.‬
‫כאילו אתה כאן.‬
‫למי שחייו קלים לא אכפת מהזמן.‬
‫אך מי שעובד קשה לא יכול לבזבז דקה.‬
‫אני מתגעגעת אליך כל כך.‬
‫בוקר טוב! שנתחיל את היום הראשון?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-רגע. רק התעוררתי.‬
‫קדימה, תתעודדי!‬
‫אני מניחה שדייגו לא כאן. הוא נשר, נכון?‬
‫רק רגע...‬
‫אני מבינה.‬ ‫-כן.‬
‫זה קורה כל יום...‬
‫כנראה שלא.‬ ‫-גם אני עברתי את זה.‬
‫בואי.‬
‫חכי!‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫שלום.‬
‫חכי! את הולכת מהר מדי.‬
‫אתם יכולים להניח את חפציכם בלוקרים.‬
‫מרגיש יותר טוב, דייגו?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫זה היה מפחיד.‬ ‫-כן.‬
‫בזריזות, ריקרדו.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫חשבתי שלא תבוא.‬
‫ויתרתי על הנשירה.‬
‫בגלל פאולה?‬
‫לא, בגללי.‬
‫חבר'ה, שנתחיל?‬
‫אפשר להבחין שהצד הזה זז...‬
‫כולכם רוצים לעבוד כאן, כן?‬
‫כולכם רוצים להיות מנתחים.‬
‫אתן לכם עצה.‬
‫בנוגע לניתוח, טיפול ואבחון מטופלים,‬
‫רופאים טובים‬ ‫הם רופאים שמקשיבים למטופלים שלהם.‬
‫שמעתם אותי?‬
‫תלמידים טובים‬
‫הם תלמידים שמקשיבים למנהלת האהובה עליהם.‬
‫שנתקדם?‬
‫כולם פה? המצב עלול להיות קשה פה גם.‬
‫אבל יש לכם עוד הרבה מה ללמוד‬ ‫לפני שתעשו משהו‬
‫בלי פיקוח של רופא.‬
‫זה ברור?‬
‫כן, דוקטור.‬ ‫-מאוד.‬
‫אקח את המטופל ממיטה שלוש לצילום רנטגן...‬
‫זו מחלקה אחת.‬
‫כאן שוהים המטופלים שזה עתה אושפזו.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מר ז'וזה, איך אתה מרגיש היום?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-הצלחת לאכול?‬
‫כן, פעמיים. לא הרגשתי כלום.‬
‫זה מעולה.‬
‫היה לי רק כאב ראש, אבל...‬
‫אני רואה שהחום שלך ירד.‬
‫כואב לי. זה כואב מאוד.‬
‫אאוץ'.‬
‫סליחה. רק רגע, חבר'ה.‬
‫לולי.‬
‫יש לו כאבים בכליות.‬ ‫-מה אמרתי עכשיו?‬
‫שמת לב בכלל?‬
‫רופא יטפל בו.‬
‫אבל אני כאן.‬
‫את רופאה?‬
‫בדיוק.‬
‫אבל פאולה...‬ ‫-בואו נראה.‬
‫אם היית רופאה, מה היית עושה?‬
‫הייתי נותנת לו אופטלגין.‬
‫בדקת בכלל אם הוא אלרגי לזה?‬
‫לא.‬
‫זה רציני, לולי.‬
‫אני יודעת. זה לא יקרה שוב.‬
‫עליכם להבין שלפני שאתם פועלים,‬ ‫יש לבדוק את התיק הרפואי‬
‫ולהקשיב למטופלים.‬
‫אוסקר פריירה דה סוזה, בן 60,‬ ‫הגיע עם דיבור לא ברור,‬
‫חוסר איזון ופגיעה ביכולת המוטורית.‬
‫שתייה מופרזת?‬
‫בדיוק, אלנה. יש לו היסטוריה של אלכוהוליזם.‬
‫ברכותיי, אלנה.‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫ואת לא צריכה, ונסה.‬
‫מה אנחנו צריכים לדעת?‬
‫הוא אומר שהוא הפסיק לשתות לפני שנה.‬
‫אז מהי האבחנה?‬
‫ממה לדעתכם הוא סובל?‬
‫דלקת קרום המוח?‬
‫אולי, אבל לא.‬
‫נו, תגידי, פאולה!‬
‫שבץ!‬ ‫-שבץ!‬
‫שפגע במוח הקטן.‬ ‫-במוח הקטן.‬
‫כל הכבוד. שניכם צדקתם.‬
‫תהיו שם בבדיקת ה-MRI‬ ‫כדי לאשר את האבחנה, אוקיי?‬
‫הלוואי שהבן שלי היה פה.‬
‫אתה רוצה שאתקשר אליו?‬ ‫-אני יכולה להתקשר אם תרצה.‬
‫אל תטרחו.‬
‫הוא לא יענה.‬
‫תירגע, מר אוסקר.‬
‫תירגע, אני כאן.‬
‫אנחנו כאן, בסדר?‬
‫וואו.‬
‫העיניים שלך...‬
‫מזכירות לי את של אבא שלי.‬
‫יש להן אותו צבע, אותה צורה.‬
‫לולי.‬
‫אל תזוז, מר אוסקר.‬
‫אם אתה מרגיש משהו,‬ ‫לחץ על הכפתור ונעצור את הבדיקה.‬
‫את תמשיכי להתעלם ממני?‬
‫אני מרוכזת בעבודה שלי.‬ ‫-את מתנהגת כמו ילדה.‬
‫ואתה? אתה חם על המנהלת.‬
‫ברצינות? את מקנאה בפאולה? זה מגוחך.‬
‫דייגו, סליחה,‬ ‫אבל אני לא הכי טובה בהקשבה לאנשים, נכון?‬
‫לולי, אני לא מבין. מה קורה?‬
‫אני אמור לכעוס עלייך,‬ ‫ולא בגלל התקף קנאה מטופש,‬
‫אלא כי יכולת להרוג אותי.‬
‫אבל אתה לא מת.‬
‫אני רוצה להיות מרוכזת בבדיקה.‬ ‫זה מה שרופאים עושים.‬
‫או שאולי לא נועדת להיות רופא, נכון?‬
‫ברצינות?‬
‫מה קורה?‬
‫המסך לא עובד.‬ ‫-כן.‬
‫אני אקרא למישהו מהתמיכה הטכנית בזריזות.‬
‫אל תיגעו בשום דבר, טוב?‬
‫בסדר.‬ ‫-מיד אחזור.‬
‫לא כדאי שנוציא אותו משם?‬ ‫-תירגעי, איש התמיכה מגיע.‬
‫ומה אם הוא לא מרגיש טוב?‬
‫ואם משהו יקרה?‬ ‫-הוא ילחץ על הכפתור.‬
‫איך אתה יכול להיות בטוח שהוא עובד?‬
‫דייגו, האור מהבהב!‬ ‫-יש גנרטור.‬
‫המסכים מקולקלים, איך אתה יודע שהכפתור לא?‬
‫תירגעי. הרופא יחזור בקרוב.‬
‫תראה! הוא זז.‬
‫הוא הזיז רגל. אני נכנסת.‬
‫לולי, לא!‬
‫לולי!‬
‫אתה בסדר, מר אוסקר?‬ ‫-אל תיגעי בזה!‬
‫לולי...‬
‫היי!‬
‫היא מתעוררת.‬
‫היא תהיה בסדר.‬
‫אלא אם פאולה תהרוג אותה, לא?‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫לא אמרת משהו?‬
‫לא, אבל עכשיו התעוררת. זה בטח היה רק חלום.‬
‫כן.‬
‫היי, ונסה, מר אוסקר בסדר?‬
‫האם הוא נפגע במהלך ה-MRI?‬
‫לא במהלך ה-MRI,‬ ‫אבל הבדיקה אישרה את החשד לשבץ.‬
‫חטפתי שבץ?‬ ‫-לא, הוא חטף!‬
‫את בסדר.‬ ‫-נהדר.‬
‫את בסדר בהתחשב במצב. את תישארי להשגחה.‬
‫מה עם דייגו? איפה הוא?‬
‫הוא שם.‬
‫לולי.‬
‫כן?‬ ‫-אני לא אחת שמרכלת.‬
‫כן, את כן.‬ ‫-אני לא... אני כן.‬
‫פאולה מטפלת בדייגו.‬
‫ידעתי.‬
‫לא אדבר איתו עכשיו.‬
‫למה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא יגיד שזו אשמתי, ונסה!‬
‫וזה נכון?‬
‫כמובן!‬
‫ברור. את מכירה אותי.‬
‫את יודעת שאני אף פעם לא מקשיבה לדייגו.‬
‫אוי, לולי...‬
‫מה?‬
‫רגע.‬
‫תגידי לי משהו.‬
‫את חושבת שפאולה תסלק אותי?‬
‫אלוהים, הייתי כזו חסרת אחריות!‬
‫ונסה, זו הזדמנות נהדרת בשבילה‬ ‫להיפטר ממני ולצאת עם דייגו!‬
‫לולי, תירגעי, את מדברת שטויות.‬
‫את נסערת. תנוחי קצת.‬
‫זה העניין, זה לא יקרה, בסדר?‬ ‫-אוקיי.‬
‫ופאולה ממש לא בליגה של דייגו.‬
‫מה?‬
‫-מה?‬
‫מה?‬
‫מה? מה אמרת?‬
‫כלום.‬
‫אני חושבת שאת צריכה לדבר עם פאולה‬ ‫ולהסביר מה קורה.‬
‫את צריכה לדבר גם עם דייגו.‬
‫מערכת היחסים שלכם היא קטסטרופה.‬
‫זה מספיק, חבר'ה. תתלשו כבר את הפלסטר!‬
‫איזה פלסטר?‬
‫ונסה, את חושבת שדייגו יוצא עם פאולה?‬
‫כמובן שלא!‬
‫בטח שכן.‬
‫מבטיחה?‬ ‫-מבטיחה.‬
‫בטח!‬
‫לא נעים לי לשקר לה. מסכנה.‬
‫רוצה לנשק אותי?‬
‫ונסה...‬ ‫-מה קורה?‬
‫אני מרגישה מוזר.‬
‫אני רואה. את רוצה שאני...‬
‫אני אקרא לפאולה.‬
‫אתה עדיין לא רופא, דייגו.‬
‫דוקטור, לולי התעוררה.‬
‫נהדר. אני צריכה לברר כמה דברים.‬
‫דייגו, אתה מחלים.‬
‫תנוח קצת, בסדר?‬
‫אסור לי לשכוח, בקבוקון של 10 מ‬‫"ל...‬
‫קדימה.‬
‫וירג'יניה, אני צריך עוד ציוד מגן...‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫היא הרגע הייתה כאן, אני נשבעת.‬
‫ד"ר קלאודיו, תגיע בבקשה...‬
‫תודה. נתראה בשבוע הבא...‬
‫ביי...‬
‫היי, את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫היכנס.‬ ‫-בוקר טוב, דוקטור.‬
‫אחה"צ טובים, מר אוסקר.‬
‫שלום, גברת קטנה. מה שלומך?‬
‫דאגתי לך.‬
‫הרבה זמן לא שמעתי מישהו אומר לי את זה.‬
‫הירגע.‬
‫כולם כאן יעשו כל שביכולתם כדי שתחלים, טוב?‬
‫אני יודע. תודה, דוקטור.‬
‫תרופות לא יכולות לרפא הכול.‬
‫אחר צהריים טובים.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫לולי! בחיי!‬ ‫-בחיי!‬
‫את בסדר?‬ ‫-בטח. נהדר.‬
‫את נראית מוזר.‬
‫אני צריכה למצוא את ריקרדו.‬
‫הוא בחדר 403.‬
‫מי?‬ ‫-ריקרדו! מה...‬
‫ביי, אלנה.‬
‫אבל כולם מחפשים אותך.‬
‫אני אוסיף כוסברה היום.‬
‫למי אכפת שהוא לא אוהב את זה?‬ ‫הוא אפילו לא ישים לב.‬
‫דיברת איתי?‬
‫לא.‬
‫לעזאזל!‬ ‫לו רק יכולתי לומר לבוס שלי ללכת לעזאזל...‬
‫בן זונה!‬
‫מה זה? היא משוגעת?‬
‫סליחה!‬
‫היא חמודה כל כך,‬ ‫אבל היא צריכה לגלח את השפם...‬
‫אלוהים…‬
‫אף אחד לא קם.‬
‫הרגליים שלי הורגות אותי!‬
‫מישהו מוכן לקום כדי שהגברת הזאת תשב?‬
‫היא הפחידה אותי!‬
‫קדימה!‬
‫תנחית!‬
‫קבל אותו!‬
‫טוב! ככה משחקים!‬
‫הנה!‬
‫קדימה! כן!‬
‫תורי.‬
‫טוב!‬
‫זהו!‬
‫כאן!‬ ‫-קדימה!‬
‫בואי הנה.‬ ‫-קדימה!‬
‫קחו אותו!‬
‫כן. עוד אחד.‬
‫קדימה!‬
‫כל הכבוד!‬
‫קדימה, מקס!‬
‫אאוץ'!‬ ‫-אלוהים!‬
‫כמה חזק אתה, מקס?‬ ‫-ריכוז!‬
‫תורך, ז'וליו!‬
‫קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה, ז'וליו! זה היה נהדר!‬
‫ריכוז! קדימה!‬
‫מדהים!‬
‫יופי, גבר!‬
‫כל הכבוד! תעביר אותו!‬
‫כן!‬
‫תגיע לזה!‬
‫כל הכבוד!‬
‫קבל!‬
‫כל הכבוד!‬ ‫-מעולה!‬
‫וגמרנו. יופי של אימון!‬
‫היית נהדר.‬
‫תודה.‬ ‫-יש תחרות.‬
‫ז'וליו!‬
‫מה קורה?‬ ‫-היית נהדר.‬
‫ביי, ז'וליו!‬ ‫-הבחורה נתנה לך תמריץ.‬
‫ביי, ז'וליו.‬ ‫-החלטתי שתפתח במשחק.‬
‫אני? מה לגבי מקס?‬
‫השתגעת? הולך לך מעולה!‬
‫אבל הגמר קרוב מאוד, המאמן.‬
‫בדיוק. יש בעיה?‬
‫כן, השוק שלי.‬
‫הוא עדיין קצת כואב.‬
‫זה יכול להיות נקע.‬ ‫-אז שים עליו קרח ונראה.‬
‫מקס, אתה פותח. בניסיו, אתה תהיה על הספסל.‬
‫ז'וליו, אתה בחוץ עד שתיבדק.‬
‫יופי, תודה!‬
‫איזו הפתעה נעימה!‬
‫מה קורה? את לא אמורה להיות בבית החולים?‬
‫כן.‬
‫אני באמת אמורה.‬
‫אתה פצוע?‬
‫השוק שלי כואב. שום דבר רציני.‬
‫נראית מצוין.‬
‫אפשר לראות?‬
‫בטח, דוקטור.‬
‫תסתכלי.‬
‫כאן?‬ ‫-כן, בדיוק פה.‬
‫אאוץ'!‬
‫היא שמה לב?‬
‫חשבתי שרצית לפתוח במשחק.‬
‫ברור, לולי.‬
‫אבל אני לא יכול בגלל השוק שלי.‬
‫לפתוח בגמר?‬
‫באולם מלא כשכולם מסתכלים ושופטים אותי?‬
‫אין מצב. אין סיכוי.‬
‫אאוץ'!‬
‫מה הבעיה שלך? חשבתי שאת רופאה.‬
‫עדיין לא.‬
‫ואתה לא פצוע.‬
‫באמת, חכמולוגית?‬
‫ואת יודעת איך אני מרגיש?‬
‫כן.‬
‫אני יודעת בדיוק איך אתה מרגיש.‬
‫איך?‬
‫זה העניין. אין לי מושג.‬
‫אין דבר כזה לקרוא מחשבות.‬
‫אז אתה באמת פצוע.‬
‫כמובן!‬
‫הקולות האלה בראש שלי?‬
‫בהחלט.‬
‫זה בטח מההתחשמלות. הם ייעלמו בקרוב.‬ ‫-כן.‬
‫אוי לא. תראה.‬
‫היי, הגעתם ללולי. אני לא זמינה עכשיו.‬
‫דברי איתו, לולי.‬
‫לא יודעת.‬ ‫-רוצה להפחיד אותי למוות?‬
‫תירגעי, אימא, אני בסדר.‬
‫היי, דודה. אני יכול?‬ ‫-קדימה.‬
‫למה לא ענית לטלפון?‬
‫כיביתי אותו.‬
‫צפיתי באימון שלו. נכון, ז'וליו?‬
‫היא צפתה, זה נכון.‬
‫לא יכולת להתקשר? חשבתי כבר שהרע מכל קרה.‬
‫אימא, את לא צריכה להיות דרמטית כל כך.‬
‫אוי, לולי...‬
‫היא מרחיקה אותי.‬
‫לא, לא התכוונתי להרחיק אותך.‬
‫לא התכוונתי להפחיד אותך.‬
‫אבל זה רעיון טוב לתת לי לנשום.‬
‫תקשיבי לה. היא רופאה עכשיו.‬
‫אבל היא עדיין הילדה הקטנה שלי.‬
‫למרות שהיא עצבנית ולא מתקשרת.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫אימא, את יודעת שאת האימא הכי טובה בעולם?‬
‫את הבת המושלמת!‬
‫את תמיד לבד. החיים הפכו אותך למרירה.‬
‫היי, אימא.‬
‫כל מה שיש לי הוא בזכותך.‬
‫והטעויות שלי הן לא באשמתך.‬
‫לברוח מבית החולים הייתה טעות ענקית.‬
‫רגע. מי אמר לך שברחתי?‬
‫הייתה לך תאונה נוראית.‬
‫התעלפת ויכולת למות!‬
‫ואז התעוררת מבולבלת וברחת מבית החולים.‬
‫איך יכולת לעשות את זה?‬
‫אימא, מי אמר לך את זה?‬
‫הבטחתי שלא אספר.‬
‫אני הולכת להרוג את ונסה!‬
‫ברצינות, האוכל שלך רק משתפר.‬
‫בוא, ז'וליו.‬
‫למה שלא תצאו שוב? הייתם כל כך חמודים ביחד!‬
‫היינו ילדים. לולי יותר מדי שתלטנית לטעמי.‬
‫זה לא יעבוד.‬ ‫-כן.‬
‫ז'וליו!‬ ‫-רואה?‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫דודה מרים אמרה שאנחנו צריכים לצאת.‬ ‫תארי לך!‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫מה זאת אומרת? את יודעת שאין סיכוי.‬
‫למה, ז'וליו? תגיד לי.‬
‫כי אני משוגעת? שתלטנית? קרה ומרוחקת?‬
‫תגיד לי!‬ ‫-לא! מה?‬
‫זה לא ככה.‬
‫תראי... את החברה הכי טובה שלי.‬
‫אני גיי, אוקיי?‬
‫אתה גיי?‬
‫מה?‬
‫ברור שלא, לולי!‬
‫בחיי, איך לא שמתי לב לזה קודם?‬
‫איזו חברה נוראה אני!‬ ‫-תפסיקי, אני לא גיי!‬
‫את משוגעת! את צריכה עזרה!‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה נשבע שאתה סטרייט?‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש...‬ ‫אני נשבע!‬
‫לא. רגע.‬
‫ספרת עד חמש כדי שלא אקרא את המחשבות שלך?‬
‫אלוהים!‬
‫את באמת קוראת מחשבות.‬
‫כן!‬
‫ואתה גיי, ז'וליו.‬
‫בבקשה אל תספרי לאף אחד.‬
‫ברור! סמוך עליי. לא אספר לאף אחד.‬
‫אבל רק אם תישבע‬ ‫לא לספר את הסוד שלי לאף אחד.‬
‫כמובן!‬ ‫-לולי, יש לך אורחת!‬
‫לא אספר לאף אחד שאת יכולה לקרוא מחשבות.‬
‫איפה היית?‬ ‫-סגרי את הדלת!‬
‫אתם מתמזמזים?‬
‫בחייך, ונסה!‬
‫מה עובר עלייך?‬
‫לולי קוראת מחשבות.‬
‫רגע. מה?‬
‫וז'וליו גיי!‬ ‫-מה?‬
‫שקט!‬ ‫-השתגעת?‬
‫בואו נצא.‬
‫רעיון מצוין. אימא שלך תשמע.‬ ‫-קדימה!‬
‫וואו, אני כל כך מכוערת בתמונה הזאת.‬ ‫-ונסה, קדימה!‬
‫זה קורה רק בסרטים.‬
‫זה בסדר. גם לי לקח זמן להאמין.‬
‫אז על מה אני חושבת עכשיו?‬
‫בואי נראה…‬
‫רגע, "לדוד משה הייתה פרה"? בחייך!‬
‫בדיוק.‬ ‫-מחשבה מורכבת, נכון?‬
‫תראו מי שמדבר. אתה ספרת מאחד עד חמש.‬
‫זו לא המחשבה היחידה ששמעת.‬
‫שמעת אותה וסיפרת לכולם.‬ ‫-היי!‬
‫אז עכשיו ונסה היא "כולם".‬
‫ז'וליו, תעשה לי טובה.‬
‫סיפרתי את הסוד שלך‬ ‫רק כי סיפרת את שלי קודם.‬
‫מספיק לדבר עליי. בואו נחליף נושא.‬
‫הוא לא רוצה לדבר על חייו האישיים.‬
‫לא.‬
‫אז ז'וליו, אתה גיי!‬
‫אני פשוט לא יכולה לא לדבר על זה.‬
‫חשבתי שהגיידאר שלי טוב.‬
‫הוא דפוק.‬
‫למה אתה עדיין בארון? למה אתה לא רוצה לצאת?‬
‫למה? יש אלפי סיבות.‬
‫במיוחד שהכול כל כך מוזר בימינו.‬
‫ובמקרה שלי זה אפילו יותר גרוע‬ ‫כי אני אוהב כדורעף.‬
‫אבל זו סביבה מאוד סקסיסטית והומופובית‬ ‫שיש בה הרבה אנשים חשוכים.‬
‫זה לא קל.‬
‫כן, אני מבינה.‬
‫אני מסכימה שאתה צריך לשמור את זה בסוד.‬
‫אבל מה עם הפציעה המזויפת ברגל?‬ ‫כמה זמן תמשיך לשקר לגביה?‬
‫תספרי לאימא שלך?‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫לפחות בינתיים.‬
‫לאימא שלי כבר יש הרבה על הראש.‬ ‫אני לא רוצה להחמיר את המצב.‬
‫מה שאני כן רוצה זה לדעת איך להיפטר מזה.‬
‫זהו זה.‬
‫להיפטר ממה?‬
‫מה זאת אומרת? מקריאת המחשבות, ונסה.‬
‫לא!‬ ‫-מה?‬
‫לולי, קיבלת מתנה מאלוהים, ברכה!‬
‫הרצון להיפטר ממנה עלול להיות אפילו חטא.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫תוכלי לעזור לי לברר אם ריקרדו בקטע שלי.‬
‫את יכולה לגלות מה פאולה מרגישה.‬
‫עכשיו אני חייבת להסכים איתך.‬
‫את צודקת.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫אני בכלל לא צריך לקרוא את המחשבות שלכן‬ ‫כדי לדעת שאתן משוגעות.‬
‫חכו רגע.‬
‫גם דייגו קורא מחשבות?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫אני לא מרגישה בנוח‬ ‫לקרוא מחשבות של אנשים...‬
‫תראי!‬
‫זה ד"ר סזאר?‬
‫אבא של דייגו אף פעם לא בא הנה.‬
‫אין מצב. חכי רגע.‬
‫אולי דייגו נפגע באופן רציני.‬
‫כן. אבל הוא נראה נהדר.‬
‫ברור, הוא מדבר עם פאולה.‬
‫הוא ראה אותי!‬
‫הוא בא הנה.‬
‫מה אעשה? הצילו.‬
‫אני לא יודעת. את גיבורת העל, ילדה.‬
‫נתראה.‬ ‫-לולי!‬
‫ונסה!‬ ‫-לולי!‬
‫נעלמת אתמול.‬
‫כיביתי את הטלפון.‬
‫כדי ללמוד בטח.‬ ‫אפילו התחשמלות לא תגרום לך לאבד ריכוז.‬
‫כן.‬
‫מה איתך‬‫?‬
‫אתה בסדר? אתה מרגיש משהו?‬
‫אני בסדר גמור.‬
‫מה? למה אתה מסתכל עליי ככה?ש‬
‫נחשי.‬
‫אני מנסה.‬
‫בוקר טוב!‬
‫הבנת עכשיו למה הסתכלתי עלייך ככה?‬
‫לא.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה לא כועס?‬
‫למה שאכעס?‬
‫אלוהים...‬
‫אוקיי.‬
‫למעשה, זה לא באמת מה שקרה...‬
‫לולי?‬
‫אפשר לדבר איתך?‬ ‫-כמובן.‬
‫אני אחכה למעלה.‬
‫טוב. אני צריכה ללכת.‬
‫רגע, עוד דבר אחד.‬
‫אני יודע איפה נחגוג את יום השנה שלנו.‬
‫טוב? זו הפתעה.‬ ‫-טוב.‬
‫חכי בסבלנות.‬
‫מה שלומך? את מרגישה משהו?‬
‫לא, כלום. אני בסדר גמור.‬
‫נהדר.‬
‫לולי, אני אהיה כנה איתך.‬
‫דייגו סובל מסוג נדיר של שכחה.‬
‫מה?‬
‫הבדיקות שלך יצאו בסדר,‬
‫אבל הוא שכח את אתמול‬
‫ואת מה שקרה לפני ההתחשמלות.‬
‫רק את אתמול?‬ ‫-אני מאמינה שכן.‬
‫התקשרתי לסזאר, אבא של דייגו, כי דאגתי,‬
‫הוא חושב שזו טראומה קלה, משהו זמני.‬
‫דייגו יודע על השכחה?‬
‫אין לו זיכרון ברור של מה שקרה אתמול.‬
‫דייגו...‬
‫אני ממש מודאגת בקשר אליו.‬
‫לולי, קיבלת מתנה מאלוהים.‬
‫את יכולה לגלות מה פאולה מרגישה.‬
‫אני חושבת שזה יפה.‬
‫זה יפה שמנהלת דואגת לסטודנטים שלה.‬
‫לולי, לדייגו היה הרבה מזל בחיים.‬
‫אבל הוא כל כך אבוד, כל כך מבולבל...‬
‫הוא גדל בלי אהבה.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-הוא ילד מבריק.‬
‫הוא לא אשם שאביו ככה.‬
‫אני מכירה אותו מאז שהיה ילד,‬ ‫אז אני מרגישה מין אחריות עליו.‬
‫הוא כמו בן בשבילי.‬
‫אני אשגיח עליו, ואני אשמח לעזרתך.‬
‫כן, כמובן.‬
‫קדימה.‬
‫אז?‬ ‫-מה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה?‬
‫דייגו. הוא משוגע?‬
‫פאולה יוצאת איתו?‬ ‫-בואי הנה.‬
‫פאולה רואה בו בן.‬
‫ממש...‬ ‫-ברצינות.‬
‫לדייגו יש סוג נדיר של שכחה פוסט-טראומטית.‬
‫לא נכון!‬
‫הוא לא יודע שנפרדנו.‬
‫את תספרי לו?‬
‫אני לא יודעת. אני לא יודעת איך הוא יגיב.‬
‫אז תקראי את המחשבות שלו.‬ ‫-זה הקטע, אני לא מצליחה לקרוא אותו.‬
‫אני לא מצליחה.‬
‫אל תגידי לי שהכוח שלך כבר דועך!‬
‫חכי רגע.‬
‫תבררי אם ריקרדו מחבב אותי.‬
‫ונסה, לא!‬
‫בסדר. אפילו לא אם...‬
‫לא, אני לא אעשה את זה!‬
‫הבנתי, גברת קוד אתי.‬
‫לפחות הכוח שלך עדיין עובד.‬
‫ונסה, תפסיקי לקרוא לזה "כוח".‬
‫אבל את קוראת מחשבות.‬ ‫-אני לא יכולה...‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מה קורה, ונסה?‬ ‫-היי, דייגו! מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫את לא צריכה לדבר ככה.‬ ‫זו הייתה רק התחשמלות.‬
‫אני פשוט מרגיש ששכחתי כמה דברים,‬ ‫אבל אני בסדר.‬
‫אני לא משוגע, בסדר?‬
‫רק על לולי.‬
‫חמוד.‬
‫הוא נפלא, ילדה.‬
‫אל תגידי לו. תיהני מזה.‬
‫עכשיו תעזרי לי להעיף את הבחורה הסתמית הזאת‬ ‫מהבחור שלי, טוב?‬
‫ברצינות.‬
‫תודה!‬
‫ונסה, את יכולה להוריד את היד מה...‬
‫רק ניקיתי את חלוק המעבדה שלך.‬ ‫איזו גסות רוח!‬
‫כולם פה?‬
‫חכו לי במרפאה.‬
‫מה שם המשפחה שלך?‬ ‫-הרגושיקו.‬
‫אני לא ישנה טוב. אני תמיד עייפה.‬
‫עברת השתלת גבות?‬
‫כמובן שלא!‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫בוקר טוב, מארה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מארה הרגושיקו. בת 36.‬
‫טוב, עם התסמינים האלה וההיסטוריה...‬
‫היא סובלת ממחלת הנשיקה.‬
‫אז כולם מסכימים?‬
‫מה את מרגישה?‬
‫באת במגע לאחרונה עם חתולים?‬
‫אני לא יכול, אני אלרגי.‬
‫סליחה, תן לה לענות.‬
‫מצטער.‬
‫באת במגע לאחרונה עם חתולים?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫השתגעת? זה יהיה הסוף של הקשר שלנו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫איך היא יודעת? זה נראה כל כך טבעי!‬
‫מארה, הבריאות שלך בסכנה.‬
‫בסדר.‬
‫באתי במגע עם חתולים.‬
‫אכלתי ארוחת ערב עם חברים מבית הספר‬
‫בבית של האקס שלי, אבל ג'רלדו לא יודע.‬
‫הוא מקנא יותר מדי.‬
‫טוקסופלזמוזיס.‬
‫לולי צודקת.‬
‫יש!‬
‫ונסה, כולנו באותה קבוצה.‬
‫בטח, דוקטור. אני מצטערת. עברתי את הגבול.‬
‫מן הסתם.‬
‫אני לא מאמינה, ילדה!‬
‫למה לקח לך כזה הרבה זמן לקבל את הכוח הזה?‬
‫איך גילית שהמטופלת משקרת?‬
‫חוש שישי.‬
‫המטופל הבא הוא ז'אן אזבדו, בן 54.‬
‫לולי, מהי האבחנה שלך?‬
‫עייפות. ונשירת שיער.‬
‫תת-פעילות בבלוטת התריס.‬
‫מושלם.‬ ‫-כן!‬
‫כולם מסכימים?‬
‫ומה לדעתכם לולי עשתה‬ ‫כדי לאבחן נכונה כל כך הרבה מטופלים?‬
‫היא גאונה והיא חברה שלי.‬
‫סליחה, חברים.‬
‫זו תעלומה.‬ ‫איך היא יכולה להיות גאונה אם היא חברה שלך?‬
‫אוי, אלנה...‬
‫מה את חושבת, לולי?‬
‫הקשבתי למטופלים.‬
‫בדיוק!‬
‫כולכם משוחררים.‬
‫נתראה מחר.‬
‫לולי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אני פשוט עייפה.‬ ‫-הגיוני.‬
‫נשמעת היום כמו עונה שלמה של "האוס".‬
‫את לא רוצה טרמפ?‬ ‫-אין צורך. אני הולכת לפגוש את ז'וליו.‬
‫אנחנו נשוחח. שיחות של ידידים.‬
‫בסדר. נתראה אחר כך?‬ ‫-בטח.‬
‫מה?‬ ‫-נמאס לי כבר לקרוא מחשבות.‬
‫אלוהים…‬
‫מה?‬ ‫-נמאס לי כבר לקרוא מחשבות.‬
‫למה?‬ ‫-לאנשים יש זכות להחליט‬
‫מה הם רוצים שאנשים ידעו.‬
‫אני מרגישה שהראש שלי יתפוצץ!‬
‫אני לא יכולה יותר.‬ ‫-תירגעי, תנשמי.‬
‫אני כאן. תירגעי.‬
‫אנחנו נשות מדע, נכון? רופאות לעתיד?‬
‫אז בואו נהיה רציניות לגבי זה.‬
‫אני אקח אותך לאן שהוא‬ ‫כדי שנוכל לרדת לשורש העניין.‬
‫בואי איתי. בואי.‬
‫- רומינה - התייעצות רוחנית -‬
‫לולי?‬
‫עצמי את העיניים.‬
‫לולי?‬
‫עצמי את העיניים.‬
‫תני לאנרגיה לזרום.‬
‫באהבה ובעצמה.‬
‫אני קורא את המחשבות של לולי.‬
‫היא בקטע?‬ ‫-לא.‬
‫היא רוצה להרוג את רומינה.‬ ‫ואותך, כי הבאת אותה הנה.‬
‫מה את רואה?‬
‫את במצוקה גדולה.‬
‫ענקית!‬
‫וגבר נאה.‬
‫מאוד.‬
‫דייגו נאה.‬
‫עלייך להכניס את היקום‬
‫לתוך חייך.‬
‫טוב, אבל אני לא יודעת מה זה אומר.‬
‫כמובן! את לא מאמינה בשום דבר.‬
‫את לא מקשיבה לאנשים.‬
‫יש לך בעיה רצינית.‬
‫ואת מפחדת‬
‫כי את חושבת שהיא לתמיד.‬
‫כן.‬
‫אבל ברור שיש לי בעיה, לכן אני כאן.‬
‫זה קל.‬
‫מה זה? מה את עושה?‬
‫אני רוצה לקרוא את כף היד שלך.‬
‫כשהיא רוצה לקרוא בכף היד,‬ ‫זה אומר שהדברים ממש...‬
‫לולי?‬
‫תני את היד.‬
‫תתרכזי.‬
‫אני רואה הרבה בלבול.‬
‫מה קורה איתך, מותק?‬
‫אני קוראת מחשבות.‬
‫היא משוגעת.‬
‫לא. אני לא משוגעת.‬
‫אמרתי שאני קוראת מחשבות.‬
‫כמובן שלא!‬
‫חולת נפש, משוגעת, רוקדת מקרנה ברחוב.‬
‫מקרנה? באמת?‬
‫עזבי אותי. את מכשפה. שוטרת!‬
‫לאן נעלם המבטא שלך?‬
‫אני נשבעת שאפסיק לשקר לכולם!‬
‫באמת?‬ ‫-כן!‬
‫לא בטוחה שאני יכולה!‬
‫את יכולה. בואו נלך! ונסה, ז'וליו!‬
‫לא, בואי לעבוד איתי! נהיה עשירים!‬
‫אני אקח כרטיס.‬ ‫-לא!‬
‫דמייני את הכישרון שלך עם הכריזמה שלי!‬ ‫תתקשרי אליי אם תשני את דעתך!‬
‫היכנסו, למען השם!‬ ‫-התרשמתי. את תופעה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-תפסיקי!‬
‫אני לא רוצה לשמוע. תבינו אותי, בבקשה!‬
‫נצטרך לדחוף.‬
‫שוב?‬ ‫-המכונית הזאת תמיד מקולקלת!‬
‫רגע. תראי...‬ ‫-החוצה.‬
‫לעניות דעתי,‬ ‫אני חושבת שתוכלי לחיות עם המתנה הזאת.‬
‫תפסיקי לקרוא לזה מתנה!‬ ‫איני יכולה לקרוא את האדם היחיד שאני רוצה!‬
‫ואני חושב שאת צריכה לספר לדייגו את האמת.‬
‫תפסיק! אני מבולבלת מספיק.‬ ‫בואו נדחוף את המכונית וניסע הביתה.‬
‫היכנסו! זו ההזדמנות שלנו.‬ ‫-היכנסו!‬
‫סגרי את הדלת!‬
‫כן, נהגנו לשיר כאן.‬
‫תראו מי פה.‬ ‫-היי!‬
‫היי, מותק.‬
‫ז'וליו!‬ ‫-היי, דייגו!‬
‫ונסה.‬ ‫-שלום.‬
‫את מרגישה טוב יותר?‬ ‫-למה?‬
‫לא היית עייפה?‬
‫קצת,‬ ‫אבל אני מרגישה טוב יותר עכשיו שאני איתך.‬
‫כן, בטוח.‬
‫דייגו, מה שלומך?‬ ‫-בסדר, ואת?‬
‫ובכן... ריקרדו כאן?‬
‫כן, הוא...‬
‫הוא שם.‬
‫עם אלנה.‬ ‫-מעניין.‬
‫רק רגע, חבר'ה.‬
‫ונסה!‬ ‫-היי, ז'קי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-ומה איתך?‬
‫הרבה זמן לא נפגשנו. אתה בנבחרת הלאומית?‬
‫לא, זה ייקח זמן.‬ ‫-כן.‬
‫והוא פצוע. לא שמעת?‬
‫זה רציני, לא, ז'וליו?‬
‫תקשיב לגוף שלך ותיזהר.‬
‫כן, הגוף לא משקר.‬
‫הוא לא משקר, נכון?‬ ‫-בטח.‬
‫ואנחנו צריכים להקשיב למחשבות שלנו.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אני אלך להסתובב. המקום הזה מגניב.‬
‫כן.‬
‫היי, ריקרדו!‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך, אלנה?‬
‫בסדר.‬
‫מה יש לה?‬
‫היא נאלצת לפרוש מהלימודים.‬
‫מה? אבל זה...‬
‫חדשות נוראיות.‬
‫חדשות רעות ממש.‬
‫כן. המסכנה הרוסה.‬
‫ואיך הלב שלך, ריקרדו?‬
‫זאת רק שאלה שגרתית.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫היי, ז'וליו, מה קורה?‬
‫סליחה, ז'וליו. זה ריקרדו.‬
‫מה קורה?‬ ‫-היי, נעים מאוד.‬
‫אז...‬
‫למה את לא שותה?‬ ‫-מה?‬
‫את חולה או משהו?‬
‫אני לא שותה כל כך הרבה.‬
‫נראה שסיימת את שלך. אני אביא לנו משקאות.‬
‫אני אעזור.‬ ‫-לא!‬
‫לא, אני לא מאמינה.‬
‫בדיוק התכוונתי להגיד‬ ‫שאתה צריך להביא לנו כמה משקאות.‬
‫אנחנו מסונכרנים, אני מרגישה את זה.‬
‫כן.‬
‫אתה רוצה לאכול משהו?‬ ‫-אני לא רעב.‬
‫אפילו לא מתאבנים?‬ ‫אני לא אזמין שרימפס, אני נשבעת.‬
‫מה קרה? אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫זה רק קוצר נשימה.‬
‫אתה רוצה מים או לצאת החוצה?‬
‫לא, אני בסדר. אני מרגיש טוב יותר.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אוקיי. בוא הנה.‬
‫כבר הזמנתם?‬ ‫-אני אשתה בירה.‬
‫גם אני.‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫טוב, אני אהיה בחוץ לבד.‬
‫באמת?‬ ‫-אני אהיה בחוץ.‬
‫חשבתי שתחגגי.‬
‫ההורים שלי עוברים לפורטוגל‬ ‫ולא רוצים שאשאר לבד.‬
‫הבנתי.‬
‫מעולם לא חיבבת אותי, נכון?‬
‫אף פעם.‬
‫אבל גם את מעולם לא חיבבת אותי.‬
‫אבל אני יודעת למה אנחנו תמיד רבות.‬
‫אני לא רוצה לריב איתך, או עם נשים אחרות,‬ ‫בגלל גברים.‬
‫אחווה נשית, את יודעת!‬
‫בדיוק!‬
‫לחיי אחווה נשית.‬
‫רגע.‬
‫חדר מבולגן מפריע לך?‬
‫כלומר, תחתונים באמצע הסלון.‬
‫למה את שואלת אותי את זה?‬
‫תחתונים בסלון.‬ ‫-בנות!‬
‫ריקרדו רוצה שתיכנסו.‬
‫אני מנסה למצוא את האומץ‬ ‫לשיר את זה כבר זמן מה.‬
‫היום הוא היום.‬
‫"בשיגעון הזה‬ ‫כשאני אומר שאיני רוצה אותך‬
‫אני מזייף כל רושם‬
‫מסתיר את הראיות‬
‫אבל למה להמשיך לשקר‬
‫אם איני יכול לשטות‬
‫בלב שלי‬
‫אני יודע שאני אוהב אותך"‬
‫שירו איתי!‬
‫"מספיק עם השקרים..."‬
‫נלך?‬
‫לאן?‬ ‫-זו הפתעה.‬
‫"אני רוצה אותך נורא‬ ‫אני זקוק לנשיקות שלך‬
‫אני נותן לך את חיי‬ ‫כדי שתוכל לעשות מה שתרצה..."‬
‫בואי נחגוג את יום השנה הראשון שלנו.‬
‫"תאמר שזה נכון‬ ‫שאתה מתגעגע אליי"‬
‫בואי.‬
‫אני לא מאמינה שהכנת את כל זה.‬
‫אבא שלי נסע לשבוע.‬
‫אז נחגוג כל השבוע?‬
‫נחגוג כמה זמן שנרצה.‬
‫היי!‬
‫מה קרה? תגיד לי.‬
‫אני לא יודע. אני לחוץ,‬ ‫כאילו אני רוצה לפלוט משהו.‬
‫זה התחיל אחרי ההתחשמלות.‬
‫טוב, לא ממש דיברנו על היום ההוא.‬
‫אני יודע. לא הצלחתי להבין מה אני מרגיש,‬
‫אבל אני חושב שהצלחתי.‬
‫תראה, דייגו...‬ ‫-תני לי לדבר.‬
‫בסדר?‬
‫לראות אותך עובדת בבית החולים,‬
‫דואגת למטופלים, מקשיבה להם,‬
‫שבאמת אכפת לך מהם...‬
‫אני מרגיש שאני ממש רואה אותך עכשיו,‬ ‫את מבינה?‬
‫נראה שאני סוף סוף יודע‬ ‫שאני באמת רוצה להיות רופא.‬
‫שילך לעזאזל אבא שלי‬ ‫והציפיות והדרישות שלו.‬
‫אני רוצה להיות הרופא הכי טוב שאפשר,‬ ‫האדם הכי טוב שאפשר.‬
‫ואני יכול לעשות את זה רק כשאת לצדי.‬
‫אז בוא נרים כוסית.‬ ‫-לחיינו.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫דייגו!‬
‫אבא!‬
‫חשבתי שייקח לך יותר זמן לחזור.‬
‫הייתי חייב לחזור.‬
‫ניתוח חירום. מורכב מאוד.‬
‫בוקר טוב, ד"ר סזאר.‬
‫ה"מדריך המלא למנתח" שלי אצלך?‬ ‫אני לא מוצא אותו.‬
‫לא נראה לי.‬
‫באמת?‬
‫תראה.‬
‫כמה פעמים ביקשתי ממך‬
‫להחזיר ספרים למקום? בסדר?‬
‫אני מצטער.‬
‫אבא שלי לא...‬ ‫-לא מקשיב לאנשים, נכון?‬
‫אפילו לא קצת.‬
‫תכננתי את זה זמן רב,‬ ‫אבל לא חשבתי שכך זה יגמר.‬
‫היי.‬
‫תקשיב, זה היה הלילה הכי טוב בחיי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אתה זוכר את לולי?‬ ‫-הבית מבולגן.‬
‫לא ידעתי שתחזור.‬ ‫-אז חשבת שזה מלון?‬
‫בחייך, אבא.‬
‫זוכר את לולי?‬
‫בוקר טוב, ד"ר סזאר. אני מעריצה אותך מאוד.‬
‫גם בנך ואני נהיה מנתחים.‬
‫הבחורה הזאת לעולם לא תהיה מנתחת.‬
‫פאולה עבדה תחתיך, לא?‬
‫היא מנהלת ההתמחות שלנו.‬
‫ומנתחת מצוינת.‬
‫כל כך מצוינת שהיא עובדת בבית חולים ציבורי.‬
‫היא לא התמודדה עם המרפאה שלי.‬ ‫-היא לא רצתה.‬
‫זה מה שהיא אומרת.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫בביה"ח הלימודי רואים חיים אמיתיים,‬
‫אנשים במצוקה,‬ ‫אנשים שמתמודדים עם תורים ארוכים, רשלנות.‬
‫זה חזק.‬ ‫-זה בזבוז זמן, זה מה שזה.‬
‫מנתח מוכשר שווה הרבה.‬
‫כל חיים שווים אותו הדבר.‬
‫לכל אחד מגיעים מנתחים מוכשרים,‬ ‫כמוך וכמו פאולה.‬
‫מי היה מאמין! אידאליסטית!‬
‫את תעבדי בבתי חולים ציבוריים כל חייך?‬
‫עוד לא החלטתי.‬
‫אבל אני החלטתי.‬ ‫-לא!‬
‫לא נדבר על זה שוב.‬
‫אתה לא תהרוס את כל מה שבניתי‬ ‫בגלל איזו אידאולוגיה ארורה!‬
‫אני רוצה דרך משלי.‬
‫למה שלא תתחיל בכך שתסתפר?‬
‫תחליף את הבגדים הבלויים האלה?‬
‫רופאים לא יכולים להיראות כמו בריונים.‬
‫השם שלי יתבסס על יכולתי, לא על המראה שלי.‬
‫אני לא אתה!‬ ‫-אבל שם המשפחה שלנו זהה!‬
‫זה הדבר היחיד שקיבלתי ממך!‬
‫תפסיק להתחצף!‬ ‫תפסיק להתנהג כמו ילד עשיר ומסכן!‬
‫כל סטודנט לרפואה היה רוצה אבא כמו שלך.‬
‫כי הם לא מכירים אותו באמת!‬
‫הם מכירים אותו רק מראיונות ומנאומים.‬
‫מספיק!‬
‫סיימתי להתווכח איתך.‬
‫אם רצית לגרום לי להתרגז, ברכותיי.‬
‫הצלחת.‬
‫ביי, לומה.‬
‫הכול טוב?‬
‫הכי טוב שאפשר.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫בחיי, אתם לובשים את אותם הבגדים מאתמול!‬
‫עלינו לדבר. זו רכילות.‬
‫דיברתי עם אלנה אתמול. היא תעבור לגור איתי.‬
‫אילו חדשות נהדרות!‬
‫אז זה אומר שהפסקתן לריב?‬
‫חוץ מזה, ריקרדו פנוי.‬
‫היא אמרה שזו סתם הידלקות.‬
‫הסברתי לה שאני חושבת‬ ‫שיש לנו חיבור מגלגול קודם.‬
‫אני מכירה אותך.‬ ‫את רוצה שאגלה אם הוא בקטע שלך.‬
‫את קוראת מחשבות, לולי.‬
‫באמת? אבל זו הפעם האחרונה, קדימה.‬
‫יש, היא קוראת מחשבות.‬
‫אל תזוז, בבקשה.‬ ‫-סליחה.‬
‫הוא סיפר לי הכול על השוק שלו‬ ‫ועל המאמן שביקש לבצע MRI.‬
‫התקשרתי לד"ר פרננדס והצלחתי להכניס אותו.‬
‫המשחק הערב?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומו, ריקרדו?‬
‫הרופא לא מצא כלום.‬
‫כמובן שלא. הוא משקר. הוא מפחד לשחק.‬
‫מה את עושה?‬
‫תירגעי, זה בסדר. הוא סיפר לי הכול.‬
‫אני מבין, את יודעת?‬ ‫הוא לא רוצה שישפטו אותו.‬
‫הוא לא רוצה לעשות טעויות,‬ ‫לאכזב את אימא שלו, את המאמן,‬
‫ואת חבריו לקבוצה.‬
‫זה נורמלי.‬
‫מי לא הרגיש ככה?‬
‫מי לא?‬ ‫-באמת מי לא...‬
‫דיברתי איתו ונראה שהוא מתרגש מהמשחק.‬
‫הוא יודע שלכל אחד יש דעות משלו‬
‫ושאנחנו לא יכולים לשלוט במחשבות של אנשים.‬
‫כן, אנחנו לא יכולים.‬
‫דמייני אם היינו יכולות.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫זה יהיה מטורף.‬
‫אנחנו לא צריכים להימנע ממשהו‬ ‫כי אנחנו מפחדים ממה שאנשים חושבים.‬
‫אנשים תמיד ידברו,‬
‫וזה בסדר.‬
‫ריקרדו,‬ ‫יש ספר עזרה עצמית בתוך הרופא הנאה הזה.‬
‫ונסה…‬
‫מכיוון שאתה כאן, תוכל לעזור לי עם משהו?‬
‫מאז התקרית, לולי מתנהגת מוזר.‬
‫אני רוצה לבדוק אם הלב שלה תקין.‬
‫תוכל להעיף מבט?‬ ‫-ודאי.‬
‫הוא יבדוק את הדופק שלך.‬
‫ידעת שאלנה עוברת לגור איתי?‬
‫כן? זה מעולה.‬
‫לפני שהיא תיכנס,‬ ‫הייתי רוצה להזמין אותך לארוחת ערב בשישי.‬
‫אתה פנוי?‬
‫תודה שהזמנת אותי, אבל אני עסוק ביום שישי.‬
‫באמת? מה יש לך?‬
‫טוב, זה עניין משפחתי.‬
‫בחיים לא תנחשי!‬
‫- סכנה -‬
‫קצב הלב שלך מצוין.‬ ‫-תני לי לבדוק.‬
‫אני מעולה בזה.‬
‫לולי.‬ ‫-דייגו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה מר אוסקר. הוא לא בסדר.‬
‫נלך?‬ ‫-כן.‬
‫בוקר טוב, מר אוסקר.‬
‫היי, יפיופה.‬
‫באת להיפרד?‬
‫לא.‬
‫מובן שלא.‬
‫רק רציתי לבדוק איך אתה מרגיש.‬
‫תרופות לא יכולות לרפא הכול.‬
‫אני נטל על כולם.‬
‫למה להטריד אנשים...‬
‫אתה לוקח את התרופות שלך?‬
‫כמובן...‬
‫שלא.‬
‫מר אוסקר, אתה חייב...‬
‫מר אוסקר. אתה רוצה לראות את הבן שלך?‬
‫אין דבר שאני רוצה יותר.‬
‫אני אדאג לזה, ד"ר.‬
‫תודה, ד"ר.‬ ‫-פאולה, מר אוסקר לא לוקח את התרופות שלו.‬
‫איך את יודעת?‬
‫אני לא יודעת. זו כנראה תחושת בטן.‬
‫בכל אופן, אשנה את הטיפול לאינפוזיה.‬
‫המקרה שלו חמור מאוד.‬ ‫הדימום שלו יכול היה להתפתח...‬
‫מה לגבי ניקוז או הורדת לחץ כירורגית?‬ ‫-אולי.‬
‫הוא לא יאשר לנו לנתח.‬ ‫-הבן שלו כן.‬
‫הוא בא?‬
‫כן, גם אם אצטרך לגרור אותו.‬ ‫-קדימה.‬
‫כן?‬
‫רוברטו?‬
‫זה אני.‬
‫אנחנו עובדים בבית החולים הלימודי‬ ‫וברצוננו לדבר על מר אוסקר.‬
‫רוברטו, הוא לא שותה כבר שנתיים.‬
‫הוא משקר.‬
‫מצבו חמור. אין זמן והוא רוצה לראות אותך.‬
‫הוא היה צריך לחשוב על זה כשהיה לו זמן.‬
‫אתם מתארים לעצמכם‬ ‫כמה פעמים חיכיתי שעות בבית הספר‬
‫והוא הגיע באיחור מריח מאלכוהול?‬
‫לפחות הוא הגיע.‬ ‫-הוא מעולם לא אמר אמת אחת בחייו.‬
‫הוא חשב רק על עצמו.‬ ‫-אני יודע למה אתה מתכוון.‬
‫אבא שלי בדיוק כזה.‬
‫הוא פספס את כל טקסי הסיום שלך?‬ ‫את כל ימי ההורים?‬
‫את כולם.‬
‫הוא אלכוהוליסט?‬
‫לא. לא היה לו את התירוץ הזה.‬
‫אבל הוא עדיין אבא שלי.‬
‫ואני רוצה להאמין שעמוק בלב הוא אוהב אותי.‬
‫לא כמו שמר אוסקר אוהב אותך,‬ ‫אבל הוא אוהב.‬
‫רוברטו, אדבר איתך בכנות.‬
‫ראיתי את הבדיקות של אבא שלך.‬
‫הוא כבר היה אמור למות.‬
‫יודע מה משאיר אותו בחיים, לדעתי?‬
‫התקווה לראות ולחבק אותך שוב.‬
‫להגיד שהוא מצטער.‬
‫זה מר אוסקר, נכון?‬
‫כן.‬
‫ד"ר, האזמל.‬
‫הוא מוכן לניטור.‬
‫אתם חושבים שהוא ימות או לא?‬ ‫-אני חושב שלא.‬
‫אני נותנת לו 40 אחוז.‬ ‫-שישים.‬
‫בוא נלך לדבר עם רוברטו.‬
‫עשית את הבחירה הנכונה.‬
‫אישרתי עכשיו את הניתוח.‬
‫אתה פה. זה כל מה שחשוב. תודה.‬
‫לא, תודה לשניכם.‬
‫לא עשינו כלום.‬ ‫תודה לפאולה, המנתחת הטובה בעולם.‬
‫אימא?‬
‫דייגו עדיין לא זוכר שנפרדנו.‬
‫לא סיפרת לו?‬
‫זה טירוף.‬
‫תאמיני לי אם אומר‬ ‫שזה לא החלק הכי מטורף?‬
‫אוי לא! מה את זוממת?‬
‫אני קוראת מחשבות, אימא.‬
‫גם אני.‬ ‫-באמת?‬
‫ברצינות? אז זה עובר במשפחה!‬
‫לנשים יש חוש שישי, לולי.‬
‫לא, אימא. זה לא ככה.‬
‫אני אומרת לך שאני קוראת מחשבות באמת.‬
‫אחרי ההתחשמלות,‬ ‫אני קוראת מחשבות של אנשים שנוגעים בי.‬
‫אוי, לולי...‬
‫אלוהים, היא הוזה.‬ ‫אין פסיכיאטרים בבית החולים?‬
‫לא, אני לא הוזה.‬
‫כן, יש הרבה פסיכיאטרים בבית החולים,‬
‫אבל הם לא יצליחו לטפל בזה.‬
‫הירגעי.‬
‫אני יודעת, זה משוגע.‬
‫למה את מספרת לי רק עכשיו?‬
‫כבר יש לך הרבה דאגות.‬ ‫לא רציתי להחמיר את המצב.‬
‫לולי, תמיד אדאג לך.‬
‫גם אם את קוראת מחשבות, גם אם את מפשלת,‬
‫אני אימא שלך!‬
‫תודה. אני מתה להיפטר מזה.‬
‫אני יכולה רק לדמיין.‬
‫אפשר לבחון אותך?‬
‫בטח.‬
‫אני צריכה לעלות שני קילו, אימא?‬ ‫איך את חושבת כזה דבר?‬
‫אני לא יודעת מתי אתחתן ואם אתחתן, אימא!‬
‫תפסיקי לחשוב על זה! טפשונת!‬
‫אימא…‬
‫תודה שאמרת את כל הדברים האלה.‬
‫באמת הייתי צריכה לדעת שמישהו בצד שלי.‬
‫תמיד חשבתי שכולם רק מנסים להפיל אותי.‬
‫זה הרבה אנשים, מותק.‬
‫כל כך הרבה אנשים בצד שלך.‬
‫את צריכה להקשיב להם.‬
‫להקשיב לאלו שאוהבים אותך‬ ‫זה טוב לבריאות, ילדה.‬
‫רק רגע!‬
‫לואיס מתחיל איתך?‬
‫אני לא מאמינה! אני ממש בעד הקשר הזה!‬
‫הם כאן.‬
‫בואי נלך למשחק, לולי!‬
‫היכנסי.‬
‫קדימה. ביי, מרים!‬ ‫-בואי!‬
‫- בית - 14‬ ‫חוץ - 15 -‬
‫שנכניס את מספר שלוש?‬
‫כן!‬
‫קדימה, ז'וליו!‬
‫קדימה!‬
‫אלוהים!‬ ‫-קדימה!‬
‫למעלה!‬
‫חסלו אותם!‬
‫- בית - 15‬ ‫חוץ 15 -‬
‫קדימה!‬
‫היי!‬
‫כן!‬ ‫-בדיוק!‬
‫בואו ננצח!‬
‫זה מגיע. למעלה!‬
‫קדימה!‬ ‫-אין סיכוי!‬
‫כל הכבוד!‬
‫מעולה!‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫כן!‬
‫ז'וליו!‬
‫כן!‬
‫- בית - 17‬ ‫חוץ - 15 -‬
‫אתה המלך!‬ ‫-ז'וליו!‬
‫הם רוצים שנעזוב.‬ ‫-תסתכלי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-שיחקת כל כך טוב!‬
‫לולי, בסוף לא סיפרת לי על מה ריקרדו חשב.‬
‫מה שמעת?‬
‫התכוונתי להגיד לך...‬ ‫-פשוט תגידי.‬
‫אל תדאגי. קיבלתי את גורלי.‬
‫היית נהדר.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה מדהים.‬
‫היי.‬ ‫-איבדנו את בעלנו.‬
‫היי, המאמן. זה ריקרדו.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫הם זוג לוהט.‬
‫ממש לוהט.‬
‫דייגו!‬
‫אני שמחה שהכול הסתדר.‬
‫הוא יכול היה למות.‬
‫בואי נצא החוצה. קדימה.‬
‫לא התכוונתי להגיד כלום,‬ ‫אבל אני אמרתי שהוא צריך ניתוח. לא?‬
‫כן. עזוב את היד שלי! השתגעת?‬
‫אתה צדקת.‬
‫והבאת לכאן את רוברטו.‬
‫האמת היא ששנינו עשינו את זה.‬
‫אתה נועדת לעשות את זה, דייגו.‬
‫אולי לא נועדת להיות רופא!‬
‫אני רק מדברת בכנות.‬
‫לא נועדת להיות רופא!‬
‫מה?‬ ‫-אני נפרד ממך, לולי.‬
‫זה נגמר בינינו.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫לולי.‬
‫אתה בסדר, מר אוסקר?‬ ‫-אל תיגעי בו!‬
‫אני זוכר.‬
‫אולי לא נועדת להיות רופא!‬
‫אמרת שלא נועדתי להיות רופא!‬
‫לולי, נפרדנו. שיקרת כל הזמן הזה!‬
‫סלח לי, דייגו.‬
‫פחדתי לאבד אותך.‬
‫לא רציתי לפגוע בך, אבל לא יכולתי...‬
‫לפעמים אנו לא מוצאים את המילים, כן?‬
‫את יודעת איזו דרך רצופה בכוונות טובות?‬
‫לולי…‬
‫דייגו!‬
‫דייגו, דבר איתי! שמישהו יעזור לי!‬
‫דייגו!‬ ‫-דייגו? אלונקה, דחוף!‬
‫דייגו, דבר איתי! בבקשה, הצילו!‬
‫דייגו!‬
‫הישאר איתי!‬ ‫-מה קרה?‬
‫הכאב הזה ברגל. זה התחיל כשחזרתי, זוכרת?‬
‫זה רק קוצר נשימה.‬
‫סלחי לי.‬ ‫-תרימו אותו.‬
‫מהר. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בואו ניקח אותו למיון.‬
‫פאולה, הוא צריך ניתוח. זה תסחיף ריאתי.‬
‫מה?‬ ‫-תאמיני לי!‬
‫הוא יצא לטיול ארוך‬ ‫והוא סבל מכאב ברגל וקוצר נשימה.‬
‫תאמיני לי!‬
‫זה הגיוני. בואי נבדוק.‬
‫צריך אקו לב.‬ ‫-בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר, דייגו. אני כאן.‬
‫זה בבירור קריש דם.‬
‫נצטרך לנתח.‬
‫ניטור.‬
‫פאולה.‬ ‫-כן?‬
‫זה פרפור חדרים! דפיברילטור!‬
‫מהר! קדימה!‬
‫להתרחק! התרחקי, לולי!‬
‫לולי!‬ ‫-לולי!‬
‫צריך ניתוח דחוף!‬ ‫-לולי!‬
‫ונסה, עזרי ללולי.‬ ‫-אנחנו צריכים עזרה!‬
‫מהר!‬ ‫-את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-קדימה. תביאו אותו.‬
‫ונסה...‬
‫אני לא יכולה להשאיר אותו לבד.‬ ‫-הוא לא לבד, ילדה.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫את באמת מאמינה בזה או שאת סתם אומרת?‬
‫את לא יכולה לקרוא את המחשבות שלי?‬
‫להתרחק! התרחקי, לולי!‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אז תצטרכי להאמין לי.‬
‫- חדר ניתוח -‬
‫הכול עבר בסדר. הוא יהיה בסדר.‬
‫אפשר לראות אותו?‬ ‫-כן, היכנסי.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫לולי.‬
‫אל תבקש ממני לעזוב, בבקשה.‬
‫היי, לומה.‬
‫אבא.‬
‫אתה רוצה להפחיד אותי למוות?‬
‫רציתי לבוא מוקדם יותר,‬ ‫אבל הייתי בחדר ניתוח.‬
‫אני שמח שבאת.‬
‫איך יכולת לחשוב שלא אבוא?‬
‫בני...‬
‫אנחנו רבים, אנחנו מתווכחים,‬
‫אבל אני אוהב אותך, ילד!‬
‫מאוד.‬
‫לעולם אל תשכח את זה.‬
‫גם אני אוהב אותך, אבא.‬
‫איך אתה מרגיש?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫נכון, פאולה?‬
‫כן, דייגו.‬
‫הודות ללולי.‬
‫ללולי?‬
‫הצלת אותי?‬ ‫-לא.‬
‫פאולה הצילה.‬
‫המנתחת הטובה בעולם הציל אותך.‬
‫אני רק עזרתי קצת.‬
‫סזאר, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫איזו מין עזרה?‬
‫הקשבתי לך.‬
‫- שנתיים לאחר מכן -‬
‫היי. תראו.‬
‫אתם לא באים להצטלם?‬
‫כן! זו גסות רוח!‬
‫תזדרזו.‬
‫קדימה.‬ ‫-היי.‬
‫תקשיב, אתה תהיה המנתח הכי טוב בעולם.‬
‫אז עכשיו את יכולה לחזות את העתיד?‬ ‫-לא ממש.‬
‫החלטתי לא להיות מנתחת,‬ ‫אז המקום הראשון פנוי עבורך.‬
‫את כל כך מצחיקה!‬
‫זו החלטה סופית?‬ ‫-לגמרי.‬
‫קדימה, חבר'ה!‬ ‫-מהר!‬
‫בואו!‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה.‬
‫בואו נצטלם!‬
‫להצטופף, חברים!‬
‫שלוש, שתיים, אחת... להגיד "צ'יז"!‬
‫צ'יז!‬
‫- רופאה לעתיד -‬
‫- תעודת סיום -‬
‫- "מקרי חירום רפואיים"‬ ‫"אנטומיה אנושית" -‬
‫בסוף, החוויה המשוגעת הזו השתלמה.‬
‫פעם לא הקשבתי לאף אחד ונאלצתי לעשות זאת.‬
‫ותראו מה קרה.‬
‫- ד"ר לולי פלורס, רופאת משפחה -‬
‫בסוף הקשבתי לעצמי‬ ‫והבנתי שבעצם אני רוצה להתמחות באנשים.‬
‫אני חושבת שאני מכירה אותך.‬
‫באמת? מאיפה?‬
‫אז עליי להקשיב עם האוזניים שלי ועם הלב.‬
‫גברת דולורס? אני לא מאמינה!‬ ‫כמה טוב לראות אותך!‬
‫גם אותך!‬
‫אני שמחה שאת כאן איתנו.‬
‫גם אני. אני שמחה מאוד ומאוד מסופקת.‬
‫מה שלום המשפחה שלך?‬
‫הם בסדר. הם יגיעו הנה בקרוב.‬
‫כן, תביאי את כולם.‬ ‫-"בואו נלך!".‬
‫ומה מביא אותך הנה, גברת דולורס?‬
‫- הסוף -‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬