Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Önöknek volt már múlni nem akaró vágyálmuk?
Az enyém holnap valóra válik.
Laborköpenybe bújok, és végre igazi orvosnak érzem majd magam.
Helló! Lulli vagyok, de nevezhetnek
a világ legboldogabb orvostanhallgatójának is.
Megálmodtam, hogy orvos leszek, de senki sem hitt nekem.
Azt mondták, őrültség.
Bár orvosként is lehetek őrült, ahogy mindenki más.
Nem tudom, rendes kaját rendeljek-e, vagy csak egy hamburgert.
Beszélnünk kell.
Mondd, kicsim!
Abbahagyom a sulit.
Jaj ne! Ne kezdd már megint!
Ez komoly? Felejtsd el! Gyere csak!
Aznap este bulizni akartunk,
de életem legfurcsább élménye lett belőle, amit a tudomány sem tud megmagyarázni.
Ezért kérem, figyeljenek jó alaposan! Ez kissé ironikus.
Hamarosan megtudják, miért.
Szalonna. Kizárt!
Sajt. Esetleg.
- Beszélhetnénk végre? - Hát nem is tudom, Diego.
Hagyd ezt abba!
Nem érted. Abbahagyom a sulit.
Ezt mondogatod, amióta visszajöttél Kanadából.
- Ott akarsz lakni anyukáddal? - Nem. Ezt már mondtam.
Anyám szerint is jobb, ha itt diplomázok. Apám itt praktizál. Itt vannak a betegei.
Egyetértek.
Szerinted van ricottájuk?
Kimegyek a mosdóba.
- Mi van? - Fáj a lábam.
Mióta visszajöttem. Emlékszel?
- Persze. - Most a combom fáj.
Tényleg! Ez az! Rendeljek csirkecombot?
- Jó étvágyat! - Köszönöm.
Mégsem hamburgert kértél?
Mizu? Kiöntötted a szíved Paolának?
Lulli!
Paola a gyakorlatvezető professzor. Ő legalább figyel rám.
Jó neked, Diego!
Sőt, remek!
Tudod, miért?
Mert elegem van a drámáidból.
Bocs, de nem bírom tovább.
- Ha ott akarod hagyni a sulit, csináld! - Komolyan?
Ha ekkora problémát jelent, talán nem is vagy orvosnak való.
Bocs, ezt nem kellett volna kimondanom.
De mégis kimondtad, igaz?
Figyelj!
Én tényleg csodállak téged, de nem mindenki ilyen erős lelkületű.
Életem legsúlyosabb válságával küzdök, de szerinted csak drámázok.
Szeretném megosztani veled, de te csak a kajára tudsz gondolni.
- Kigúnyolsz. - Higgadj le!
Lehet, hogy…
- Tedd azt le! - Skacok, jól vagytok?
Messziről hallani, hogy kiabáltok.
- Minden oké? - Aha.
Mi a baj, Diego?
- Ez garnélás? - Persze. Miért?
Jaj, ne! Allergiás reakció.
Hívjatok mentőt! Gyorsan!
Jézus!
- Valaki segítsen! - Utat!
A fenébe, Diego!
Miért nem szóltál az allergiádról?
Ezerszer beszéltem róla, Lulli.
- Az nem mogyoróallergia volt? - Nem. Olyanom sosem volt.
Sajnálom.
Minden rendben lesz.
Kitaláltam valami nagyon jót az egyéves évfordulónkra.
Lulli!
Figyelnél rám? Legalább most az egyszer.
Aha.
Vége.
Mi?
Vége, Lulli.
Ennyi volt.
Lulli!
Mi az?
- Édesem! - Mi az, anya?
- Tudod, mennyi az idő? - Úristen!
A fenébe!
Hihetetlen!
Ki a fene szakít egy mentőautóban?
- Anya! Ne most! - Én ilyet még nem hallottam.
Muszáj beszélnünk.
- Szörnyen nézel ki. - Ezt hogy érted?
Nem aludtál semmit. Fontos nap számodra a mai.
Olyan büszke vagyok rád! Apád is büszke lenne.
- Emlékszel, mikor elmondtad az álmod? - Segíts!
- Az uzsonnásdoboz! - A köpeny!
Hogy felejthetted el, hogy Diego allergiás a rákfélékre?
Túl sokat beszél. Nem tudok mindent észben tartani.
Lulli!
- Hogy mondhatsz ilyen szörnyűséget? - Szia, anya!
A kurva életbe!
Jó reggelt!
Késésben vagyok, Julio.
Megint lerobbant a kocsim. Nem aludtam, és nem tudtam elvontatni.
- Nem semmi éjszaka volt! - Nem is sejted.
Csináljunk valamit később!
- Jó reggelt, Miriam! - Szia, Julio!
Hé!
Hé! Várjon!
Jesszus!
Jaj, ne! Fel kell állnom.
Remélem, valaki más fog, és nem nekem kell.
Valaki adja már át a helyét!
Tessék leülni!
Ekete-pekete, cukota pé Ábel-bábel dominé, csiszi á, csiszi bé
- Tudja valaki, mi akar lenni? - Én igen.
- Áruld el, Lulli! - Orvos leszek.
Sebész.
Miért választanál ilyen nehéz karriert?
Hogy segítsek az embereken, és szeretném, ha a szüleim büszkék lennének rám.
Még apukád sincs!
Anyukád meg a szegényeknek süt süteményt!
Ne dumálj már!
Apa, tudom, hogy hallasz.
Mindig azt mondtad, fontos a pontosság.
Hallgattam rád, és még most is hallgatok.
Mintha itt lennél.
Ha könnyű az életed, nem érdekel az idő, de ha nehéz, nem vesztegetheted.
Annyira hiányzol!
Jó reggelt! Kezdhetjük az első napot?
- Hogy vagy? - Jól. Most ébredtem fel.
Na! Fel a fejjel!
Gondolom, Diego nincs itt. Abbahagyta, ugye?
Egy pillanat!
- Értem. - Jó.
Ez mindennapos.
- Vagy mégis. - Én is átéltem.
- Menjünk! - Várj meg!
Sziasztok!
- Helló! - Helló!
Várj! Túl gyorsan mész.
Ezekbe pakolhatjátok a holmijaitokat.
- Diego! Jobban vagy? - Aha. Köszi!
- Ijesztő volt. - Az.
Igyekezz, Ricardo!
Hogy vagy?
Jól.
- Azt hittem, nem jössz. - Mégsem hagyom abba a sulit.
Paola miatt?
Nem, magam miatt.
Na? Kezdhetjük?
Láthatóan ez az oldal mozog.
Itt akartok dolgozni, igaz? Mind sebészek akartok lenni.
Hadd adjak egy tanácsot!
A műtétet, a betegellátást és a diagnózist illetően.
Nem vagy jó orvos, ha nem figyelsz a betegekre.
Hallottátok, amit mondtam? Nem jó diák az,
aki nem hallgat a kedvenc professzorára.
Mehetünk?
Mindenki megvan? Van, hogy itt is eldurvul a helyzet.
De még sokat kell tanulnotok, mielőtt felügyelet nélkül
bármit is csinálhattok.
Világos?
- Igen, doktornő. - Nagyon is.
Elviszem a beteget a 3-as számú ágyból röntgenre.
Ez az 1-es számú kórterem.
Itt vannak a legújabb páciensek.
- Jó reggelt! - Üdv!
José úr! Hogy érzi magát?
- Jól vagyok. - Evett?
Igen, kétszer is. Nem éreztem semmit.
Remek!
Csak a fejem fájt…
Látom, lement a láza.
Fájdalmaim vannak. Nagyon erősek.
Jaj!
Elnézést! Egy pillanat türelmet!
Lulli!
- Vesefájdalmai vannak. - Mit mondtam az előbb?
Figyeltél egyáltalán?
- Majd egy orvos ellátja. - Dehát itt vagyok.
És orvos vagy?
Na ugye!
- De Paola… - Lássuk csak!
- Ha orvos lennél, mit tennél? - Adnék neki egy ampulla Dipiront.
Megnézted egyáltalán, hogy allergiás-e rá?
Nem.
Ez nem vicc, Lulli.
Tudom. Többé nem fordul elő.
Fontos, hogy mielőtt cselekszetek, ellenőrizzétek a beteg kórtörténetét,
és hallgassatok a betegre.
Oscar Ferreira de Souza. 60 éves. Beszédzavar,
egyensúlyzavar és a mozgáskoordináció hiánya.
- Túlzott alkoholfogyasztás? - Úgy van, Elena. Ez áll az anamnézisében.
Gratulálok, Elena!
Nem hiszem el!
Nem is kell, Vanessa.
Mit kell tudnunk róla?
Azt állítja, egy éve nem iszik.
Ezek után mi a diagnózis?
Milyen kezelést írnátok elő?
Agyvelőgyulladás?
Aha. Nem az.
Nyögd már ki, Paola!
- Stroke! - Stroke!
- A kisagyban. - A kisagyban.
Ez igen! Igazatok van.
Készítsetek MR-t, ami alátámasztja a diagnózist!
Bárcsak itt lenne a fiam!
- Felhívjam? - Felhívhatom, ha szeretné.
Felesleges.
Úgysem venné fel.
Ne aggódjon, Mr. Oscar!
Nyugodjon meg! Itt vagyok.
Mindketten itt vagyunk. Jó?
Azta!
A szeme…
Olyan, mint apukámé.
A színe és a formája is.
Lulli!
Ne mozogjon, Oscar úr!
Ha érez valamit, nyomja meg a gombot, és leállítjuk!
Levegőnek nézel?
- A munkámra koncentrálok. - Gyerekes vagy.
És te? Rá vagy gerjedve a professzorra.
Ez most komoly? Féltékeny vagy Paolára? Nevetséges.
Bocs, Diego, de nem igazán figyelek oda, arra, amit mások mondanak.
Én ezt nem értem. Mi ez az egész? Mi?
Nekem kéne dühösnek lenni, és nem féltékenységből,
hanem mert majdnem megöltél.
De nem haltál meg.
A vizsgálatra szeretnék figyelni. Egy orvosnak ez a dolga.
Vagy lehet, hogy téged nem orvosnak szánt a sors?
Ez komoly?
Mi folyik itt?
- Nem működik a képernyő. - Aha.
Hívok egy informatikust.
Ne nyúljatok semmihez, jó?
- Oké. - Mindjárt jövök.
- Nem kéne kiszednünk onnan? - Nyugi! Jön az informatikus.
És ha nem érzi jól magát?
- Ha baja van? - Megnyomja a gombot.
Honnan tudod, hogy az működik?
- Diego! Ingadozik az áram. - Van generátor.
A képernyők elromlottak. Honnan tudod, hogy a gomb nem?
Nyugi! A doki mindjárt visszajön.
Nézd! Mozog.
- Megmozdította a lábát. Bemegyek. - Lulli! Ne!
Lulli!
- Oscar úr! Jól van? - Ne nyúlj a géphez!
Lulli!
Szia!
Ébredezik.
Nem lesz baja.
Hacsak Paola meg nem öli.
- Tessék? - Mi?
Mondtál valamit?
Nem, de most ébredtél fel. Biztos álmodtál.
Igen.
Vanessa! Oscar úr jól van?
Megsérült az MR közben?
Az MR közben nem, de beigazolódott, hogy stroke-ja volt.
- Én kaptam stroke-ot? - Nem. Ő.
- Te jól vagy. - Az jó.
Már amennyire lehet. Megfigyelés alatt tartanak.
Na és Diego? Ő hol van?
Ott.
Lulli!
- Igen? - Én nem szoktam pletykálni.
- Dehogynem. - Nem is. Na jó, tényleg!
Diegót Paola ápolja.
Tudtam!
Most nem beszélek vele.
Miért?
Mi az, hogy miért?
Engem fog hibáztatni, Vanessa.
És jogosan?
Persze.
Nyilván. Ismersz.
Tudod, hogy sosem hallgatok Diegóra.
Jaj, Lulli!
Mi az?
Várj! Árulj el valamit!
Szerinted Paola ki fog csapni?
Istenem! Milyen felelőtlen voltam!
Vanessa! Most megszabadulhat tőlem, hogy aztán randizhasson Diegóval!
Lulli! Nyugi! Hülyeségeket beszélsz. Zaklatott vagy. Pihenj egy kicsit!
Emiatt kár aggódni, oké?
- Aha. Mi? - Diego nagyon kevés Paolához.
Mit mondtál?
- Mi van? - Mi?
Mi?
- Tessék? - Mi?
Mit mondtál?
Semmit.
Szerintem beszélj Paolával, és magyarázd el neki!
És beszélj Diegóval is!
A kapcsolatotok kész káosz.
Elég ebből! Tépjétek le gyorsan azt a ragtapaszt!
Miféle ragtapaszt?
Milyen ragtapasz?
Vanessa! Szerinted Diego összejött Paolával?
Dehogy!
Össze hát.
- Esküszöl? - Esküszöm.
Persze.
Utálom, hogy hazudnom kell neki. Szegény!
Meg akarsz csókolni?
- Vane… Vanessa… - Mi van?
Furán érzem magam.
Azt látom. Akarod, hogy…
Elmegyek Paoláért.
Még nem vagy orvos, Diego.
Doktornő! Lulli felébredt.
Remek! Tisztáznom kell vele pár dolgot.
Diego! Te még lábadozol.
Csak pihenj! Oké?
Nem szabad elfelejtenem a tíz millis fiolát.
Menjünk!
Virgínia! Több egyéni védőeszköz kell.
- Ez mi? - Mi?
Az előbb még itt volt. Esküszöm.
Dr. Cláudio! Várják a…
Köszönöm. Viszlát a jövő héten!
Viszlát!
- Lulli! Jól vagy? - Aha.
- Jöjjön be! - Jó reggelt, doktor úr!
Jó napot, Oscar úr!
Helló, kishölgy! Hogy van?
Aggódtam magáért.
Ezt már régóta nem mondta nekem senki.
Nyugodjon meg!
Mindent megteszünk, hogy ön jobban legyen.
Tudom. Köszönöm, doktornő.
Nem minden gyógyítható.
Jó napot!
- Mennem kell. Viszlát! - Viszlát!
- Lulli! Jézusom! - Jesszus!
- Jól vagy? - Persze. Jól.
Furán nézel ki.
Meg kell találnom Ricardót.
A 403-asban van.
Kicsoda?
Ricardo! Mi a…
Viszlát, Elena!
De mindenki téged keres.
Ma adok hozzá koriandert.
Kit érdekel, ha nem tetszik neki? Észre sem fogja venni.
Hozzám beszél?
Nem.
A francba! Ha tehetném, elküldeném a főnökömet a pokolba!
A rohadék!
Ennek mi baja? Megőrült?
Bocsánat!
Aranyos lány, de le kéne borotválnia a bajuszát.
Jesszusom!
Senki nem adja át a helyet.
Rettenetesen fáj a lábam.
Átadná valaki a helyét a hölgynek?
Megijesztett!
Gyerünk!
Találd el!
Most!
Szép! Így kell ezt csinálni.
Tessék!
Rajta! Ez az!
Én jövök.
Szép!
Ennyi!
- Oda! - Menj!
- Gyere! - Nyomás!
Menj rá!
Igen! Még egyszer!
Ez az!
Így kell ezt csinálni!
Gyerünk, Max!
- Hoppá! - Jézus!
- Milyen erős vagy, Max? - Koncentrálj!
Te jössz, Julio!
- Rajta! - Gyerünk!
Gyerünk, Julio! Remek volt!
Koncentrálj! Gyerünk!
Szuper!
Csúcs, haver!
Király vagy!
Üsd át!
Igen!
Ezt kapd ki!
Ügyes!
Menj érte!
- Gratulálok! - Szuper!
Végeztünk. Jó kis edzés volt!
Remek voltál.
- Kösz. - Alakul.
Julio!
- Mizu? - Szuper voltál.
- Szevasz, Julio! - Az a lány ösztönzött téged.
Szia, Julio!
Kezdőjátékos leszel.
Én? Na és Max?
Megőrültél? Te szárnyalsz.
De mindjárt itt a döntő, edző.
Pontosan. És mi a gond?
A vádlim.
Még fáj egy kicsit.
- Meghúzódhatott. - Jegeld, és meglátjuk!
Max! Te nyitsz. Benício, te a kispadon leszel.
- Julio! Állj ki, amíg meg nem vizsgálnak! - Remek, köszi!
Micsoda meglepetés!
Mizu? Nem a kórházban kéne lenned?
De.
Ott kéne.
Megsérültél?
Csak fáj a vádlim. Semmi komoly.
Innen nézve szuper voltál. Megnézhetem?
Persze, doktornő.
Nézd csak meg!
- Itt? - Igen. Ott.
Aú!
Észrevette?
- Azt hittem, kezdőjátékos akarsz lenni. - Így is van, Lulli.
De a vádlim miatt nem lehet.
Kezdőjátékosként a döntőben?
Egy telt házas meccsen, ahol mindenki engem néz és bírál?
Na ne! Kizárt!
Á!
Mi bajod? Azt hittem, orvos vagy.
Még nem.
Nem is sérültél meg.
Tényleg, okostojás?
Tudod, mit érzek?
Igen.
Pontosan tudom, mit érzel.
Honnan?
Hát ez az. Fogalmam sincs.
A gondolatolvasás nem létezik.
Akkor tényleg megsérültél?
Persze.
És ezek csak hangok a fejemben?
Biztos.
A sokktól lehet. Majd elmúlik.
Aha.
Jaj, ne! Nézd!
Itt Lulli. Most nem tudom felvenni.
Beszélj vele!
- Á! - Ki akarsz készíteni?
Nyugi, anya! Jól vagyok.
- Csókolom! Szabad? - Persze.
Miért nem vetted fel a telefont?
Kikapcsoltam.
Julio edzésén voltam. Igaz?
Ott volt. Igaz.
Nem tudtál felhívni? Minden szörnyűség az eszembe jutott.
Anya! Nem kell úgy aggódni.
Jaj, Lulli!
Eltaszít magától.
Nem. Nem szeretnélek eltaszítani.
Nem akartam, hogy aggódj.
De azért engedj lélegezni!
Tessék hallgatni rá! Most már orvos!
De még mindig az én kislányom.
Akkor is, ha nyűgös és nem túl közlékeny.
De erről én tehetek.
Tudod, te vagy a legjobb anya a világon.
Te pedig a tökéletes lánygyermek!
Magányos vagy. Az élet megkeserített.
Jaj, anya!
Mindent neked köszönhetek.
És az én hibáimról nem te tehetsz.
Nagy hiba volt elszökni a kórházból.
Állj! Ki mondta, hogy elszöktem?
Szörnyű baleseted volt. Elájultál, és meg is halhattál volna!
Aztán zavartan ébredtél, és elszöktél a kórházból.
Hogy tehettél ilyet?
Ezt ki mondta neked?
Nem árulhatom el.
Megölöm Vanessát!
Komolyan mondom, maga egyre jobban főz.
Gyere csak, Julio!
Miért nem randiztok újra? Olyan aranyosak voltatok együtt!
Akkor gyerekek voltunk. Lulli túlságosan szeret dirigálni.
- Nem működne. - Értem.
- Julio! - Tetszik látni?
Muszáj mennem.
Miriam néni szerint járnunk kéne. Persze!
Mi ebben olyan vicces?
Hogyhogy mi? Te is tudod, hogy ez kizárt.
Miért, Julio?
Áruld el!
Mert parancsolgatok, őrült, hűvös és távolságtartó vagyok?
- Szóval? - Nem. Mi? Dehogy!
És hát… Te vagy a legjobb barátom.
Meleg vagyok, érted?
Te meleg vagy?
Mi?
Dehogy, Lulli!
Te jó ég! Ezt hogy nem vettem észre?
Szörnyű barát vagyok!
Hagyd abba! Nem vagyok meleg!
Te megőrültél! Kérj segítséget!
Na jó.
Esküszöl, hogy hetero vagy?
Egy, kettő, három, négy, öt…
Esküszöm.
Na ne!
Várj! Ötig számoltál, hogy ne lássak a gondolataidba?
Úristen!
- Tényeg gondolatolvasó vagy. - Igen.
Te meg meleg vagy, Julio.
Kérlek, ne áruld el senkinek!
Dehogy. Számíthatsz rám. Nem fogom.
De csak ha megesküszöl, hogy te sem árulod el az én titkomat.
- Persze. - Lulli! Látogatód érkezett.
Nem mondom el senkinek, hogy gondolatolvasó vagy.
- Hol voltál? - Csukd már be az ajtót!
Ti smároltatok?
Ugyan, Vanessa!
Mi ütött beléd?
Lulli gondolatolvasó.
Várj! Mi?
- Julio pedig meleg! - Mi?
- Fogd be! - Megőrültél?
Menjünk ki!
- Jó ötlet. Különben anyukád meghallja. - Gyerünk!
- Milyen csúnya vagyok azon a fotón! - Vanessa!
Ilyen csak a filmekben van.
Semmi baj. Először én sem hittem el.
Oké. Most mire gondolok?
Lássuk!
Hé! „A, E, I, O, U”? Ne már!
- Pontosan. - Micsoda bonyolult észjárás, mi?
Nicsak, ki beszél! Te egytől ötig számoltál.
Más gondolatomat is hallottad. Szét is kürtölted mindenkinek.
- Hű! - Neked Vanessa „mindenki”?
Julio! Ugyan már!
Először te árultad el az én titkomat.
Ne rólam beszéljünk! Váltsunk témát!
Nem akar a magánügyeiről beszélni.
Nem.
Szóval meleg vagy, Julio.
Nem tudok nem beszélni róla.
Azt hittem, jó a hődetektorom.
Pedig szar.
Miért titkolod? Miért nem vállalod fel?
Miért? Ezernyi oka van.
Főleg, hogy mostanában minden ilyen fura.
És az én esetemben még durvább, mivel imádom a röplabdát.
Az egy nagyon szexista és homofób közösség,
tele gyűlölködőkkel.
Nem egyszerű.
Aha. Megértem.
Szerintem is titokban kéne tartanod.
És mi van a kamulábsérüléseddel? Meddig fogsz még hazudni róla?
- Anyukádnak elmondod? - Nem hiszem.
Egyelőre nem.
Így is van elég problémája. Nem akarom tovább rontani a helyzetet.
Csak meg akarok szabadulni ettől.
Ennyi.
Mitől?
Hogyhogy mitől? A gondolatolvasástól, Vanessa.
- Ne már! - Mi?
Lulli! Isteni ajándékot kaptál. Ez egy áldás.
Az is lehet, hogy bűn megszabadulni tőle.
Gondolj bele!
Kideríthetnéd, hogy tetszem-e Ricardónak.
Megtudhatod, mit érez Paola.
Ebben van valami.
- Igazad van. - Tudom.
Gondolatolvasás nélkül is tudom, hogy őrültek vagytok.
Várjunk csak!
Vajon Diego is gondolatolvasó lett?
Csak egy módon tudhatjuk meg.
Nem vagyok biztos benne, hogy a gondolatolvasás…
Nézd!
Az dr. César?
Diego apja nem szokott idejönni.
Ilyen nincs. Egy pillanat!
Lehet, hogy Diego sérülése súlyos.
Aha. Bár tök jól néz ki.
Nyilván Paolához jött.
Meglátott!
Erre jön.
Mit tegyek? Segíts!
Nem tudom. Te vagy a szuperhősnő, csajszi.
- Na szia! - Lulli!
Vanessa!
Lulli!
- Tegnap nem tudtalak elérni. - Kikapcsoltam a telefonom.
Biztos tanultál. Téged még egy áramütés sem tántoríthat el.
Igen.
Na és te?
Jól vagy? Érzel valamit?
Jól vagyok.
Mi az? Miért nézel így rám?
Szerinted?
Kitalálom.
Jó reggelt!
Érted már, miért néztem rád úgy?
Nem.
Szeretlek!
Hogyhogy?
Nem vagy mérges?
Miért lennék?
Istenem!
Na jó.
Igazából más történt.
- Szóval… - Lulli!
- Beszélhetnénk? - Természetesen.
Az emeleten várlak.
Oké.
Mennem kell.
Csak még valami.
Már tudom, hol ünnepeljük az egyéves évfordulónkat.
- Meglepetés. - Rendben.
Majd meglátod.
Hogy vagy? Érzel valamit?
Nem. Semmit. Tök jól vagyok.
Remek!
Lulli, őszinte leszek.
Diegónak ritka amnéziája van.
Mi?
A leleteitek rendben voltak,
de elfelejtette a tegnapot és az áramütés előtt történteket.
- Csak a tegnapot? - Azt hiszem.
Felhívtam Césart, Diego édesapját, mert aggódtam.
Szerinte enyhe trauma, és csak átmeneti.
Diego tudja, hogy amnéziája van?
Tudja, hogy nem emlékszik tisztán a tegnap történtekre.
Diego…
Nagyon aggódom érte.
Lulli! Isteni ajándékot kaptál. Ez egy áldás.
Megtudhatod, mit érez Paola.
Ez nagyon szép dolog.
Amikor egy professzor szívén viseli a diákok sorsát.
Lulli! Diego nagyon kiváltságos,
de olyan elveszett, és gyerekkora óta össze van zavarodva.
Nem kapott szeretetet.
Tudom.
Nagyszerű diák.
Nem ilyen apát érdemel.
Gyerekkora óta ismerem, és felelősnek érzem magam érte.
Mintha a fiam lenne.
Szemmel tartom, és szeretném, ha segítenél.
Hogyne. Természetesen.
Menjünk!
- Na? - Mi van?
- Mizu? - Mivel?
Diegóval. Zakkant?
- Járnak Paolával? - Gyere!
Paola a fiának tekinti.
- Aha. - Komolyan.
Diego ritka poszttraumás amnéziában szenved.
Nem mondod!
- Nem tudja, hogy szakítottunk. - Elmondod neki?
Nem tudom. Nem tudom, hogy reagálna.
- Olvasd ki a fejéből! - Épp ez az. Nem tudok olvasni a fejében.
Nem megy.
Ne! Máris múlik a képességed?
Várjunk csak!
- Tudd meg, tetszem-e Ricardónak! - Vanessa! Nem.
Oké. Még akkor sem, ha…
- Nem. Nem teszem meg. - Értem, te két lábon járó etikai kódex.
De legalább még megvan a szuperképességed.
Vanessa! Ne nevezd így!
- Dehát gondolatolvasó vagy. - Nem…
- Kicsim! - Szia!
- Jól vagy? - Aha.
- Mizu, Vanessa? - Szia, Diego! Hogy vagyunk?
Jól.
Nem kell így beszélned. Csak egy áramütés volt.
Pár dologra mintha nem emlékeznék, de amúgy jól vagyok.
Nem őrültem meg. Oké?
Csak Lulliért.
Ez cuki.
Tök szuper a srác, csajszi!
Ne mondd el neki! Élvezd ki!
Most pedig segíts távol tartani Ricardótól azt a Beyoncépótlékot!
Komolyan.
Köszi!
Vanessa! Levennéd a kezed a…
Csak lesöpörtem valamit a köpenyedről.
Ne légy undok!
Mindenki itt van?
Várjatok az ambulancián!
- Vezetékneve? - Haragushiku.
Állandó fáradtsággal küzdök, doktornő.
Szemöldökbeültetése volt?
Persze, hogy nem!
Nem vagyok jól.
Jó reggelt, Mara!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Mara Haragushiku. 36 éves.
A tünetei és az anamnézise alapján…
Mononukleózisban szenved.
Nos? Mindenki egyetért?
Tehát ezek a panaszai?
Érintkezett macskákkal?
Nem lehet, allergiás vagyok.
Bocsánat, neki kell válaszolnia.
Elnézést!
Érintkezett macskákkal mostanában?
Dehogy! Természetesen nem.
Maga megőrült? Ha ez kiderül, szakít velem.
Biztos?
Honnan tudja? Olyan természetesnek tűnik!
Mara! Az egészsége a tét.
Rendben.
Érintkeztem macskákkal.
Barátokkal vacsoráztam a suliból
az exemnél, de Geraldo nem tudja.
Túlságosan féltékeny.
Toxoplazmózis.
Lullinak igaza van.
Juhú! Ott a pont!
Vanessa! Egy oldalon állunk.
Persze, doktornő. Elnézést! Túllőttem a célon.
Nyilvánvalóan.
El sem hiszem, csajszi! Miért csak most tettél szert a képességedre?
Honnan tudtad, hogy a beteg hazudik?
A hatodik érzékem.
A következő beteg Jean Azevedo, 54 éves.
Lulli! Mi a diagnózisod?
Fáradtság és hajhullás.
Pajzsmirigy-alulműködés.
Tökéletes!
Igen!
Mindenki egyetért?
És vajon miért állít fel Lulli ennyi jó diagnózist?
Mert zseni, és mert a barátnőm.
Bocs, skacok.
Micsoda rejtély! Hogy lehet zseni és a barátnőd is?
Ó, Elena…
Te mit gondolsz, Lulli?
Mert odafigyeltem a betegekre.
Pontosan.
És most elmehettek.
Viszlát holnap!
Lulli!
Jól vagy?
Igen, jól.
- Csak fáradt vagyok. - Gondoltam.
Ma mintha a Doktor House-ból léptél volna ki.
- Elvigyelek? - Nem kell. Julióval találkozom.
Barátokként átbeszélünk ezt-azt.
- Rendben. Később találkozunk? - Persze.
- Mi az? - Nem bírom tovább a gondolatolvasósdit.
Jézusom!
Mi baj?
- Nem bírom tovább a gondolatolvasósdit. - Miért?
Mindenkinek joga van eldönteni, mit oszt meg másokkal.
Úgy érzem, szét fog robbanni a fejem.
- Nyugi! Mély levegő! - Nem bírom már.
Itt vagyok. Nyugodj meg!
Tudósok vagyunk, ugye? A jövő orvosai.
Vegyük hát ezt most komolyan!
Elviszlek valahova, hogy a végére járjunk.
Na gyere!
Gyerünk!
SPIRITUÁLIS TANÁCSADÁS
Lulli?
Hunyd le a szemed!
Lulli!
Hunyd le a szemed!
Hagyd, hogy szétáradjon benned az energia!
Szeretetteljesen, intenzíven.
Hallom Lulli gondolatait.
- Tetszik neki? - Nem.
Meg akarja ölni ezt a nőt. Meg téged, hogy idehoztad.
Mit lát?
Nagy gyötrelmet látok.
Hatalmasat!
És egy jóképű férfit.
Igaz. Nagyon jóképű.
Diego jóképű.
Be kell engedned az életedbe
az univerzumot.
Jó, de fogalmam sincs, hogy ez mit jelent.
Még szép! Nem hiszel semmiben.
Nem figyelsz az emberekre.
Ez nagyon komoly probléma.
És emellett szörnyen aggódsz,
mert úgy gondolod, ez végleges.
Igen.
De nyilván egy probléma miatt jöttem ide.
Nem volt nehéz rájönni.
És most? Mit csinál?
Szeretnék a tenyeredből jósolni.
Ha a tenyeréből akar jósolni, akkor minden…
Lulli!
Kérem a kezed.
Koncentrálj!
Nagy zűrzavart látok.
Mi a gond, kedves?
Gondolatolvasó vagyok.
Ez megőrült.
Nem. Nem vagyok őrült.
Mondom, gondolatolvasó vagyok.
Persze, hogy nem vagy őrült.
Teljesen dilis. Hibbant „Macarena”.
„Macarena”? Tényleg?
Eressz! Boszorkány! Zsaru vagy!
Mi lett az akcentusával?
Ígérem, nem hazudok többé senkinek!
- Valóban? - Igen.
De hogy menni fog-e?
Menni fog. Gyerünk! Vanessa, Julio!
Ne menj! Dolgozz velem! Gazdagok leszünk!
- Húzok én egy kártyát. - Nem.
Képzeld el a tehetséged a karizmámmal! Hívj, ha meggondolod magad!
- Befelé, az isten szerelmére! - Lenyűgöztél. Egy jelenség vagy!
- Mit csinálsz? - Vanessa! Fejezd be!
Nem akarom hallani. Értsd meg!
Be kell tolnunk.
- Megint? - Ez a tragacs sosem működik!
- Várj! Figyu! - Kifelé!
Szerény véleményem szerint együtt tudsz élni ezzel az ajándékkal.
Ne hívd annak! Pont annak a gondolatait nem hallom, akiét szeretném.
Szerintem el kéne mondanod az igazat Diegónak.
Ebből elég! Így is összezavarodtam. Toljuk a kocsit, és irány haza!
- Befelé! Most vagy soha! - Ugorj!
Csukd be az ajtót!
Igen, régen itt énekeltünk.
- Nézd, ki van itt! - Ki?
Szia, kicsim!
- Julio! - Szia, Diego!
- Vanessa! - Helló!
- Jobban vagy? - Miért?
Nem voltál fáradt?
Egy kicsit, de most, hogy itt vagy, jobban vagyok.
Na ja.
- Diego! Hogy vagy? - Jól. És te?
Hát… Ricardo itt van?
Igen, azt hiszem.
Ott van.
Elenával.
Ez érdekes.
Egy pillanat, skacok!
- Vanessa! - Szia, Jaque!
- Hogy vagy? - Hogy vagy?
Julio! Rég láttalak. A válogatottban játszol?
- Még nem. Időbe telik. - Na igen.
És megsérült. Nem hallottad? Elég komolyan. Igaz, Julio?
Hallgass a testedre, és vigyázz rá!
Így van. A test nem hazudik.
- Nem hazudik, ugye, Julio? - Nem.
Az elménkre is hallgassunk, ugye?
- Aha. - Igen.
Körülnézek. Eszméletlen ez a hely!
Ja.
Szia, Ricardo!
- Szia! - Hogy vagy, Elena?
Remekül.
Neki meg mi baja?
- Abba kell hagynia az iskolát. - Mi? De hát ez…
Ez szörnyű hír. Nagyon rossz hír.
Igen. Szegény teljesen összetört.
És a te szíved hogy van, Ricardo?
Ez csak egy rutinszerű kérdés.
Sziasztok!
Szia, Julio! Mi újság?
Bocs, Julio! Ő itt Ricardo.
- Helló! - Szia! Örvendek.
Szóval…
- Miért nem iszol? - Mi?
Beteg vagy, vagy mi?
Nem iszom ám annyit.
Úgy látom, a tiéd kiürült. Megyek, hozok egy kört.
- Segítek. - Ne!
Ne már! Ez hihetetlen!
Pont azt akartam mondani, hogy hozhatnál valamit inni.
Összhangban vagyunk, érzem.
Aha.
- Ennél valamit? - Nem vagyok éhes.
Előételt sem? Esküszöm, nem fogok garnélát rendelni.
Mi a baj? Jól vagy?
Igen.
Csak légszomj.
Kérsz egy kis vizet? Vagy kimennél?
Nem, semmi baj. Már jobban vagyok.
Biztos?
Jól van. Gyere ide!
- Rendeltetek már? - Aha. Egy sört.
- Én is! - Még nem tudom.
Odakint leszek egyedül.
- Tényleg? - Kint leszek.
Azt hittem, ünnepeltek.
A szüleim Portugáliába költöznek. Nem akarják, hogy itt maradjak.
Értem.
Te sosem kedveltél engem, igaz?
Nem.
De te sem kedveltél engem.
De tudom, miért versengünk mindig.
Nem akarok harcolni se veled, se más nővel férfiak miatt.
A nők tartsanak össze!
Ez jó.
A nők összetartására!
Várj!
Zavar a rendetlenség?
Mondjuk egy bugyi a nappali közepén.
Ezt most miért kérded?
- Bugyi a nappaliban. - Lányok!
Ricardo bent vár titeket.
Régóta gyűjtöm a bátorságot, hogy ezt elénekeljem.
Ma van a napja.
Micsoda őrület Hogy azt mondom, nem kellesz
- Tagadom minden látszatát - Tagadom minden látszatát
- Elfedem a tényeket - Elfedem a tényeket
- De miért hazudnék - De miért hazudnék
- Ha nem csapom be - Ha nem csapom be
- A saját szívem sem ? - A saját szívem sem ?
- Szeretlek, tudom - Szeretlek, tudom
Énekeljetek velem!
Elég a hazugságból…
Menjünk?
Hová?
Meglepetés.
Tényleg kellesz Akarom a csókjaid
Az életem a tiéd Hogy azzal bármit tégy…
Ünnepeljük meg az egyéves évfordulónkat!
Gyere!
El sem hiszem, hogy ezt mind te készítetted.
Apám elutazott egy hétre.
Akkor egész héten ünnepelni fogunk?
Addig ünnepelünk, ameddig csak jólesik.
Figyu!
Mi a baj? Mondd el!
Nem tudom. Szorongok, mintha ki akarna törni belőlem valami.
Az áramütés után kezdődött.
Hát, még nem igazán beszéltünk arról a napról.
Tudom. Nem tudtam értelmezni az érzéseimet,
de azt hiszem, rájöttem.
- Nézd, Diego… - Hadd mondjam el!
Rendben?
Látni, ahogy a kórházban dolgozol,
törődsz a betegekkel, figyelsz rájuk…
Hogy tényleg odafigyelsz rájuk…
Úgy érzem, már látom, ki vagy valójában.
Úgy tűnik, végre biztosan tudom, hogy orvos akarok lenni.
Leszarom apámat és az elvárásait.
Minél jobb orvos szeretnék lenni. És minél jobb ember.
És ez csak veled sikerülhet.
- Erre igyunk! - Ránk!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Diego!
Apa!
Azt hittem, csak később jössz haza.
Muszáj volt.
Egy sürgős műtét miatt. Elég komplex.
Jó reggelt, Dr. César!
Nálad van a Shields-könyvem? Nem találom.
Nem, nem hiszem.
Ó! Tényleg?
Tényleg?
Ezt nézd!
Hányszor kértelek,
hogy tedd vissza a könyveket a helyükre?
- Rendben? - Igen.
Bocsáss meg!
- Az apám nincs… - Tekintettel másokra?
Egy kicsit sem.
Nem így terveztem.
Figyu!
A tegnap este életem legjobb estéje volt.
Jó reggelt!
- Emlékszel Lullira? - Rendetlenség van.
- Nem tudtam, hogy hazajössz. - És hotelnek nézted a házat?
Apa! Ne már! Emlékszel Lullira?
Jó reggelt, Dr. César! Sokra tartom önt.
A fiával mi is sebészek leszünk.
Ebből a lányból sosem lesz sebész.
Paola volt az asszisztense, igaz?
Ő a gyakorlatvezetőnk.
Kiváló sebész.
Olyan kiváló, hogy egy állami kórházban dolgozik.
- A klinikám sok volt neki. - Nem akart maradni.
Ő ezt mondja.
Értem.
Az oktatókórházban a valóságot látjuk.
A rászorulókat, a várólistákat, a hanyagságot.
- Eseménydús. - Időpocsékolás.
Egy tehetséges sebész sokkal értékesebb.
Minden élet értékes.
Mindenki megérdemli, hogy olyanok operálják, mint ön és Paola.
Ki gondolta volna? Egy idealista!
Egész életedben állami kórházban akarsz dolgozni?
Még nem döntöttem el.
- Én igen. - Nem.
Ne kezdjük ezt újra!
Egy átkozott ideológia miatt nem fogod tönkretenni, amit felépítettem!
- A saját utamat akarom járni. - Miért nem kezded egy hajvágással?
Vagy a kopott ruháid lecserélésével?
Egy orvos nem tűnhet gengszternek.
A képességeim számítanak, nem a külsőm.
- Én nem te vagyok. - De egy a vezetéknevünk.
Mást nem is örököltem tőled.
Ne kényeskedj, fiam! Ne add nekem a szegény gazdag gyereket!
Minden orvostanhallgató ilyen apára vágyik.
Mert nem ismernek igazán.
Csak interjúkból és a beszédeidből.
Elég!
Nem vitatkozom tovább.
Ha ki akartál hozni a sodromból, sikerült.
Ezt elérted.
Szia, Luma!
Jól vagy?
Soha jobban.
Sziasztok!
Á! A tegnapi ruhátokban vagytok.
Beszélnünk kell. Pletyka.
Tegnap beszéltem Elenával. Lakótársak leszünk.
Ez igazán nagyszerű!
Akkor abbahagyjátok a civakodást?
És Ricardónál szabad a pálya.
Azt mondta, múló fellángolás volt.
Elmagyaráztam, hogy a mi kapcsolatunk egy korábbi életünkből való.
Ismerlek. Azt akarod, hogy tudjam meg, tetszel-e Ricardónak.
Gondolatolvasó vagy, Lulli.
Tényleg? Ez lesz az utolsó. Menjünk!
Hurrá! Gondolatolvasó.
- Kérem, ne mozogjon! - Bocsánat!
Mindent elmondott a vádlijáról és az edzőről, aki kérte az MR-t.
Felhívtam Dr. Fernandest, és sikerült besuvasztani.
Ma este lesz a meccs?
- Igen. - Aha.
Milyen az állapota, Ricardo?
Az orvos nem talált semmit.
Persze. Mert hazudik. Fél a meccstől.
Te meg mit művelsz?
Nyugi! Semmi baj. Mindent elmondott.
Tudjátok, megértem őt. Nem akarja, hogy bírálják.
Nem akar hibázni, csalódást okozni. Se az anyjának, se az edzőnek,
se a csapattársainak.
Ez normális. Ki nem élt át hasonlót?
- Ki nem? - Ugye?
Beszéltem vele, és lelkesnek tűnik a meccs miatt.
Tudja, hogy mindenkinek van véleménye,
és nem irányíthatjuk az emberek elméjét.
Aha. Azt nem.
- Képzeld el, milyen lenne, ha tudnánk! - Igen.
Az őrület lenne.
Mások véleménye miatt nem szabad visszariadnunk semmitől.
Az emberek mindig szövegelnek,
de az nem baj.
Doktor Ricardo! Te egy jóképű, két lábon járó önismereti kézikönyv vagy.
Vanessa!
Ha már itt vagy, segítenél egy kicsit?
A baleset óta Lulli kicsit furán érzi magát.
Szívritmuszavara lehet.
- Ellenőriznéd? - Persze.
Megnézi a pulzusod.
- Tudtad, hogy Elena lesz a lakótársam? - Tényleg? Ez remek!
Mielőtt beköltözik, szeretnélek meghívni vacsorára pénteken.
Ráérsz?
Köszönöm a meghívást, de pénteken nem érek rá.
Tényleg? Mit csinálsz?
Családi program.
Ha te azt tudnád!
VESZÉLY!
- A pulzusod tökéletes. - Hadd nézzem!
Ebben nagyon jó vagyok.
Lulli!
Diego!
Jól vagy?
Oscar úr nincs jól.
- Menjünk? - Igen.
Jó reggelt, Oscar úr!
Üdv, csinos hölgy!
Búcsúzni jött?
Nem.
Dehogy!
Érdekel, hogy hogy érzi magát.
Nem minden gyógyítható.
Mindenki számára csak teher vagyok.
Miért zavarjak másokat…
Szedi a gyógyszereit?
Természetesen.
Nem.
Oscar úr! Be kell…
Jó reggelt, Oscar úr! Szeretné látni a fiát?
Semmire sem vágyom jobban.
Elintézem, doktornő.
- Köszönöm. - Paola! Oscar úr nem szedi a gyógyszerét.
Honnan tudod?
Nem tudom. Csak megérzés.
Mindegy. Infúzióra váltunk.
Nagyon súlyos eset az övé. Lehet, hogy a vérzést az okozza…
Lecsapolással csökkenthető a nyomás?
Talán.
- Nem fog beleegyezni. - De a fia igen.
- Jön? - Igen. Még ha ide is kell vonszolnom.
Menjünk!
Igen?
Roberto?
Az vagyok.
Az oktatókórházban dolgozunk. Oscar úr miatt jöttünk.
Roberto! Ő már két éve nem iszik.
Hazudik.
Az állapota súlyos. Nincs idő. Látni szeretne.
Addig kellett volna neki, amíg volt rá ideje.
Tudjátok, hányszor vártam rá órákig az iskolában,
mielőtt piaszagúan megjelent?
- Legalább odament. - Életében nem mondott még igazat.
- Mindig csak magával törődött. - Értem, amit mondasz.
Az én apám is pont ilyen.
Lemaradt az összes ballagásodról? Az iskolai szerepléseidről?
Az összesről.
Alkoholista?
Nem.
Neki nincs rá mentsége.
De akkor is az apám.
És bízom benne, hogy legbelül szeret.
Ha nem is annyira, mint Oscar úr téged, de szeret.
Roberto! Őszinte leszek.
Láttam apád eredményeit.
Már meg kellett volna halnia.
Tudod, mi tartja életben?
A remény, hogy még láthat és megölelhet.
És bocsánatot kérhet.
Ez Oscar úr, ugye?
Igen.
Doktornő! A szike.
Megfigyelésre kész.
- Szerinted meghal? - Szerintem nem.
- 40% esélyt adok neki. - Én 60-at.
Beszéljünk Robertóval!
Helyesen döntöttél.
Én csak engedélyeztem a műtétet.
Itt vagy. Csak ez számít. Köszönjük.
Nem, én köszönöm.
Mi nem tettünk semmit. Köszönd Paolának, a világ legjobb sebészének!
Anya!
Diego még mindig nem emlékszik, hogy szakítottunk.
Nem mondtad el neki?
Kész őrület!
És ha azt mondanám, ez mind semmi?
Egek! Miben sántikálsz?
Gondolatolvasó vagyok, anya.
- Én is. - Tényleg?
Komolyan? Akkor ez öröklődik.
- A nőknek van hatodik érzékük, Lulli. - Nem, anya! Ez nem olyan.
Én tényleg olvasok mások gondolataiban.
Az áramütés óta. Azokéban, akikhez hozzáérek.
Ó, Lulli!
Uramisten! Téveszméi vannak. Nincsenek náluk pszichiáterek?
Nincsenek téveszméim.
És sok pszichiáter van a kórházban,
de ehhez nem értenek.
Nyugodj meg!
Tudom. Kész őrület!
Miért csak most szóltál erről?
Annyi gondod van! Nem akartam neked még több problémát.
Lulli! Érted mindig is aggódni fogok.
Lehetsz gondolatolvasó, vagy akármennyire problémás,
én akkor is az édesanyád vagyok.
Köszönöm. Alig várom, hogy elmúljon!
Azt elhiszem.
Kipróbálhatom?
Persze.
Két kilót fel kéne szednem, anya? Hogy gondolod?
Nem is tudom. Majd amikor férjhez megyek, anya. Ha fogok.
Ne gondolj már erre! Butaság!
Anya!
Köszönöm, amiket mondtál.
Tudnom kellett, hogy valaki szurkol értem.
Eddig azt hittem, mindenki csak vissza akar húzni.
Sokan vagyunk, édesem.
Sokan szurkolunk neked.
Hallgatnod kéne ránk.
Azokra hallgatni, akik szeretnek, jót tesz az egészségednek.
Várjunk csak!
Luís udvarol neked?
Ezt nem hiszem el! Én szurkolok ennek a kapcsolatnak!
Megjöttek.
Megyünk a meccsre, Lulli!
- Szállj be! - Menjünk!
- Gyere! - Miriam!
HAZAI - 14 VENDÉG - 15
Felküldjük a hármast?
Igen!
Ez az, Julio!
Gyerünk, Julio!
Rajta!
- Úristen! - Rajta!
Fel!
Zúzzátok le őket!
HAZAI - 15 VENDÉG - 15
Gyerünk!
Hajrá!
- Igen! - Ez az!
Nyerjük meg!
Jön. Fel!
- Gyerünk! - Ilyen nincs!
Szép volt!
Szuper!
- Igen! - Ez az!
Igen!
Julio!
Ez az!
HAZAI - 17 VENDÉG - 15
- Nagy vagy! - Julio!
- Ki akarnak terelni. - Nézd!
- Mizu? - Szuperül játszottál.
Lulli! Nem mondtad el, mire gondolt Ricardo.
Mit hallottál?
- El akartam mondani. - Ki vele!
Ne aggódj! Beletörődök a sorsomba.
- Remek voltál. - Köszi.
Fantasztikus vagy.
- Hé! - Elvesztettük a férjünket.
Edző! Ő Ricardo.
- Örvendek! - Én is.
Dögös pár.
Nagyon dögös.
Diego!
Örülök, hogy minden jól alakult. Meg is halhatott volna.
Menjünk ki! Gyere!
Nem mondok semmit, de én a műtétre szavaztam, nem igaz?
De. Engedd el a kezem! Megőrültél?
Igazad volt.
És idehoztad Robertót.
Együtt hoztuk őt ide.
Te erre születtél, Diego.
Talán nem is vagy orvosnak való.
Csak őszinte vagyok.
Nem vagy orvosnak való.
- Mi? - Vége, Lulli. Ennyi volt.
Ennyi volt.
Jól vagy?
Lulli!
- Oscar úr! Jól van? - Ne nyúlj a géphez!
Már emlékszem.
Talán nem is vagy orvosnak való.
Azt mondtad, nem vagyok orvosnak való!
Lulli! Mi szakítottunk.
Végig hazudtál.
Bocsáss meg, Diego!
Féltem, hogy elveszítelek.
Nem akartalak bántani, de nem tudtam…
Van, hogy nem találjuk a szavakat, mi?
Tudod te, milyen út van jó szándékkal kikövezve?
Lulli!
Diego!
Diego! Szólalj meg! Valaki segítsen!
- Diego! - Diego? Hordágyat! Gyorsan!
Diego, szólalj meg! Kérlek, segítsetek!
Diego!
- Maradj velem! - Mi történt?
Fáj a lábam. Mióta visszajöttem. Emlékszel?
Csak légszomj.
- Elnézést! - Emeljük fel!
Gyorsan! Egy, kettő, három!
Vigyük a sürgősségire!
Paola! Meg kell műteni. Ez tüdőembólia.
- Mi? - Higgy nekem!
Sokat repült, aztán fájt a lába és légszomja volt.
Higgy nekem!
- Logikus. Ellenőrizzük. Szívultrahangot! - Rendben.
Minden rendben lesz, Diego. Itt vagyok.
Ez egyértelműen egy vérrög.
Meg kell műteni.
Tegyék a monitorra!
Paola!
Igen?
Ez kamrafibrilláció. Lélegeztetőt!
Gyorsan! Gyerünk!
Vigyázat! Hátra, Lulli!
- Lulli! - Lulli!
- Meg kell műteni. - Lulli!
- Vanessa! Segíts Lullinak! - Segíts!
- Gyorsan! - Jól vagy?
Jól.
Rajta! Hozzátok!
Vanessa!
- Nem hagyhatom egyedül. - Nincs egyedül, csajszi.
Rendbe fog jönni.
Ezt most tényleg így gondolod,
vagy csak mondod?m
Nem tudsz olvasni a gondolataimban?
Vigyázat! Hátra, Lulli!
- Nem. - Akkor kénytelen vagy hinni nekem.
MŰTŐ
Minden simán ment. Rendbe fog jönni.
- Láthatom? - Igen, menj csak be!
Sziasztok!
Lulli!
Kérlek, ne küldj el!
Szia, Luma!
Apa!
Halálra akarsz ijeszteni?
Előbb akartam jönni, de műtöttem.
- Örülök, hogy eljöttél. - Hogy a fenébe ne jönnék?
Jaj, fiam!
Veszekszünk, vitatkozunk,
de szeretlek, fiam!
Nagyon.
Ezt sose felejtsd el!
Én is szeretlek, apa.
Hogy vagy?
Jól.
Ugye, Paola?
Igen, Diego.
Hála Lullinak.
Lullinak?
Te mentettél meg?
Nem.
Paola volt.
A világ legjobb sebésze mentett meg.
Én csak segítettem egy kicsit.
César! Mutatni akarok valamit.
Hogyan segítettél?
Odafigyeltem rád.
KÉT ÉVVEL KÉSŐBB
Figyu! Nézd!
Ti nem álltok ide a fotóhoz?
Igen! Ez illetlenség!
Siessetek!
- Menjünk! - Várj!
Figyelj! Te leszel a világ legjobb sebésze.
- Most meg a jövőt látod? - Nem erről van szó.
Én mégsem leszek sebész, így a tiéd lehet az első hely.
Haláli vagy!
- Eldöntötted? - Teljes mértékben.
- Gyertek! - Igyekezzetek!
- Gyertek! - Nyomás!
- Sietve! - Gyere!
Futólépés!
Csináljunk egy képet! Álljatok közelebb!
Három, kettő, egy. Csíz!
- Csíz! - Csíz!
LEENDŐ ORVOS
EGYETEMI DIPLOMA
SÜRGŐSSÉGI ESETEK ANATÓMIA
Végeredményben megérte átélni ezt az őrült élményt.
Sosem figyeltem oda senkire, de így kénytelen voltam. És lám!
HÁZIORVOS
Végül magamra is hallgattam, és rájöttem, hogy emberekkel szeretnék foglalkozni.
Szerintem én ismerem magát.
Tényleg? Honnan?
Így hát a fülemmel és a szívemmel is hallgatok.
Dolores asszony! El sem hiszem! Nagyon örülök, hogy látom!
Hát még én!
Örülök, hogy itt van nekünk.
Én is. Nagyon boldog vagyok, és elégedettnek érzem magam.
Hogy van a családja?
Jól. Nemsokára ők is jönnek majd.
- Hozza el őket! - „Megyünk a dokihoz!”
És mi szél hozta, Dolores asszony?
VÉGE
A feliratot fordította: Botos János