Du har to 20-grained federal .44 Magnums, en .44 Magnum med en 6-tommers pibe.
Det her er ikke blypatroner.
Du kunne bruge en 4-tommers pibe, men vi gør det rigtigt.
Her er mine bilnøgler, hvis det går galt.
Tak, jeg har altid ønsket mig en Mercedes-Benz.
Luk tromlen på revolveren her. Føl dig som Matt Dillon.
Mange synes, jeg er lidt skør, fordi jeg gør det her.
Hvis der bare er et tossehoved derude, som det her gør en forskel for...
en fyr, der ser det her og tænker: 'Ja, måske vil jeg købe sådan en'...
så er det det hele værd.
Supernemt, venner.
Der er gang i et våbenkapløb.
Det er ikke noget nyt. Det har der været i over 500 millioner år.
Pansrede fisk. Andre fisk har skarpere tænder, stærkere kæber.
Den første fisk udvikler tykkere panser. Det går frem og tilbage.
Du har homo sapiens på jorden.
De havde simple rustninger lavet af vinranker og sådan.
De forsøgte at forbedre dem med skildpaddeskjold og muslingeskaller.
Og så ville skarpe spyd ikke så let gå igennem.
Men bue og pile går lige igennem.
Modstanderen kommer tilbage med rustninger af stål og ringbrynjer.
Og det bølger frem og tilbage, frem og tilbage.
Og i et lille øjeblik i historien var jeg med fremme, hvor det gjaldt.
Richard Davis er den eneste mand i 500 millioner år...
der har skudt sig selv 192 gange...
i den evige kamp mellem beskyttelse og våben.
Ikke noget at tale om.
En dag putter jeg en pose med ketchup herind og spiller med.
Kan du zoome ind?
Som opfinderen af den moderne skudsikre vest,
havde Richard et produkt, han skulle sælge.
Han var showman, forretningsmand og filminstruktør...
og lavede otte timers cultfilm, som politiet i hele USA elskede.
- Kurt, er du ok? - Han snittede mig. Fik du ham?
Det ved jeg ikke, mand.
I sine velmagts dage var Richard kongen af beskyttelsesudstyrsindustrien.
Hans virksomhed, Second Chance, var over 50 millioner dollars værd.
Hans veste blev båret af politiet, militæret og endda præsident Bush.
Tusind tak, fordi du deler dit gudsbenådede talent med os.
Det, der fascinerede mig ved Richard, var, at han var modsætningernes mand.
Hvad får en mand til at risikere sit eget liv for at redde andres...
blot for at udsætte andre for fare, igen og igen i løbet af tre årtier...
alt i alt var 100.000 menneskers liv i fare?
Formålet med det, jeg forsøger at vise jer i dag...
er at vise jer...
1. DEN AMERIKANSKE SÆLGER
Seven Mile Road. Det vækker minder. Petula Clark.
Verdens værste imitation af Petula Clark.
- Hvad plejede der at ligge her? - Mit pizzeria.
For lang tid siden. Faktisk for 50 år siden. 51 år siden. Gud, jeg er gammel.
Vi lavede pizzaerne ude bagved.
Du tager dejen, smider den op i luften, drejer den rundt.
Ikke med fingerspidserne, du skal bruge bagsiden af dine knoer.
Bruger du fingerspidserne, prikker du hul. Tag den, og smid den op.
Hey, jeg kan stadig gøre det.
Richards historie som opfinder, startede underligt nok her.
I 1970 skulle Karen, Richards forlovede,
og hendes veninde levere to store pizzaer med pepperoni og skinke.
Vi kunne høre nogen råbe: 'Bring dem om bagved.'
Så det gjorde vi. Vi var meget naive.
Og der var fem mænd der, og...
en holdt en machete mod min hals og begyndte at hive os hen mod baghaven.
Så sagde en anden: 'Lad os bare tage pengene og stikke af.' Så vi var ok.
Seks måneder senere, aftenen efter Apollo fløj op mod månen,
fik vi en ordre fra det samme område på to store pizzaer med pepperoni og skinke.
Og det var den samme ordre, som Karen tog direkte med ind i et væbnet røveri.
Jeg fik fat i en .22 med 6 skud. Jeg tog den og gemte den under pizzaæsken.
Jeg kan se de her fyre, der står der.
Jeg spurgte: 'Har I bestilt pizza?' De svarede: 'Ja, tag dem med om bagved.'
Så vidste jeg, at der var tale om et røveri.
Den højeste pegede på mig med et automatvåben. Jeg stirrede på hans hånd.
I westerns siger de til tider: 'Kig på en mands øjne, de afslører ham.'
Nej. Hvad fanden? Bare se på hans hænder.
Hans hænder begyndte at bevæge sig. Jeg skød. Ind i hans kæbe og ud ad øret.
Andet skud ramte tæt på hjertet. Det gik lige gennem ham, .22.
Tredje skud ramte ikke, det fjerde ramte den anden fyr i skulderen.
Jeg ramte ham lige i ryggen, bag hjertet. Han faldt fladt ned på næsen.
Lige her...
besejrede jeg to mænd i et skyderi.
Desværre, var det tre mænd, jeg kæmpede imod.
Den fyr, jeg troede var død, lå på jorden,
han skød mig bag på venstre ben og i højre side af hovedet.
Og så skød de bare to op i luften.
Seks måneder senere brænder begge hans pizzariaer ned samme nat.
Der var uenighed om, hvordan det skete.
Der var helt sikkert tale om påsatte brande.
På et tidspunkt var jeg endda mistænkt.
Dem, der ser det her nu, tænker: 'Måske gjorde han det.'
'Hvorfor ville han gøre det?' 'For erstatningen.'
Jeg havde ingen forbandet forsikring, ok?
Arbejdsløs og med skyderiet i frisk erindring
fokuserede Richard sin energi på den fare, han så overalt.
Jeg læste igen og igen om politibetjente, der blev dræbt.
På et tidspunkt i 1971
blev otte betjente dræbt rundt om i USA på en weekend.
Hvorfor? Sikkert på grund af narko og for få, der kommer i fængsel.
Her er den gamle udgave af skudsikre veste: Flakjakker.
De har to kæmpe ulemper.
For det første er de for stive og tunge til hverdagsbrug.
For det andet kan den kriminelle se vesten og sigte mod betjentens hoved.
En vest skulle være så behagelig at bære, at man kunne bruge den hver dag.
Men ingen laver sådan en vest.
Så jeg tænkte: 'Måske bør nogen gøre det.'
Jeg fik fat i en rulle nylon.
Det var anderledes, fordi det var lettere end stålplader.
Ingen metal, det er det vigtigste.
Jeg lavede firkanterne, og jeg syede dem sammen med en syl.
Hvert sting blev lavet i hånden.
Han skar sikkerhedsselerne ud af bilen, så de kunne bruges til skulderstropper.
Jeg havde gået et år på ingeniørhøjskolen i Michigan.
Så alt var meget videnskabeligt.
- Hvordan vidste du, den virkede? - Vi skød den. Selvfølgelig.
Din kugle er lige der, cirka halvt igennem.
Han skød også i kælderen i vores hus i byen,
og det syntes naboerne ikke om. Så vi boede ikke så længe i det hus.
Folk sagde, hvis du ikke har en stålplade,
vil et stykke af dit brystben presses gennem dit hjerte, når du bliver ramt.
Du vil blive så chokeret, at du ikke kan besvare ilden, og fyren skyder dig.
Jeg troede ikke, det ville være tilfældet, men måske havde de ret.
Jeg havde aftalt en demonstration hos politiet.
Betjente er meget stædige, kyniske. 'Vis mig, om det virker eller ej.'
Jeg besluttede, at jeg måtte gøre det. Jeg skulle skydes med vesten på.
'Vi kan gå ud i skoven. Eller gøre det her, hvis I vil.'
Jeg troede, de ville sige nej. Men de sagde: 'Bare gå i gang.'
Vi forsøger at finde ud af, om den her virker eller ej.
Hvis den gør, kan den redde tusind mænd de næste 10 år.
Hvis den ikke virker, vil de dø, ligesom mig.
Vi siger, at de fyre derovre, bowlingkeglerne,
er dem, der skyder på mig.
Okay.
Det svier. Det svier sindssygt meget.
Og huden er beskadiget. Lige under venstre hjertekammer.
Kuglen sidder her i nylonen.
Jeg er ikke skadet. Jeg er klar. Vi kan træne.
Betjentene sagde: 'Den virker virkelig.'
De sendte... telexer. I unge har aldrig hørt om telex.
Et par timer efter jeg blev skudt, kendte alle til det.
Jeg indså, at der er dette tidsvindue, her og nu...
citer mig ikke i retten, men en betjent er lige blevet skudt.
I et par sekunder kan han gøre hvad som helst med den fyr.
Du er blevet skudt. Du er i chok.
Fyren angriber dig. Han skød dig én gang. Skyder han igen?
Ja, det gør de. Nogen gange gør de.
Richard pakkede sin bil med skudsikre veste, våben og ammunition
og kørte rundt til politistationer i hele USA.
Når vi fik en ordre, puttede vi vestene i pizzaæsker.
Vi tog vesten, puttede den i æsken, lukkede den. Sendte den.
Næste morgen er den i Californien. Forhandlerne elsker det.
De siger: 'Jeg kan ikke få sådan en service andre steder.'
Jeg brugte, alt jeg tjente på at købe en printer med fire farver.
Og indeni fortæller jeg om vesten, og hvordan du skal bære den.
Men jeg skrev det her heroppe: Sex & Vold.
Hvor dumt det end er, fik det folks opmærksomhed.
Det første folk spurgte om var: 'Hvem er den sexede blondine på forsiden?'
Jeg svarede: 'Det er mig! Og pigen er heller ikke værst.'
- Hvad syntes Karen om den forside? - Det var fint med hende.
Det var det, jeg ligesom havde et problem med.
Vi havde en lille ægteskabelig aftale. Det var ret fedt.
Når jeg skulle ud og arbejde med modeller, ville vi om morgenen gå op til...
Hun drænede mig for kropsvæsker. Hun smed mig på sengen.
Tanken er tom her, ikke?
Åh, ja. Den pige har de to bedste ben i Amerika.
Ved du, hvordan jeg ved det? Jeg har talt dem.
Sex & Vold blev en institution.
Jeg sagde til Karen: 'Er du klar over, at vi klarer os så godt,
at vi kan tage i Kmart og købe, lige hvad vi har lyst til.'
Hun svarer: 'Jep.' Det er bonderøvenes paradis.
Richard forlod Detroit og åbnede en fabrik
i den lille arbejderby, Central Lake i det nordlige Michigan.
Han ansatte flere hundrede arbejdsløse
og blev byens største arbejdsgiver.
Richard er skør, ja.
HJEMMESYERSKER, SECOND CHANCE
Skør på den gode måde.
Folk snakkede om, at han kom ind i butikken
med store spande med Kentucky Fried Chicken, som han delte ud.
Han var en lederskikkelse, en frelser for byen.
Ud af egen lomme betalte han et årligt fyrværkerishow...
der trak titusindvis af mennesker til området.
Alle disse mennesker, der kom, gik på restauranter og gik i butikker.
Det gjorde dem opmærksomme på vores lille by, Central Lake.
Second Chance var en familievirksomhed.
Richards kone, søster og far besad alle nøglepositioner.
Han castede endda sin egen mor til at medvirke i film.
Mød hr. Brownie.
Og da hans søn, Matt, blev gammel nok, startede han i virksomheden.
Richard købte en grund på 242 hektar til sit hus,
skydebaner og mange skydevåben.
This land is your land... Nej, det er ej.
This land is my land. Ja. Skrid herfra.
This land is my land This land is my land
Nogle af de andre virksomheder, mine konkurrenter,
folk løj om mig hver dag.
De sagde, at vesten ikke virkede, eller at én var blevet dræbt iført vesten.
De ville endda sige, at jeg var død.
Det er normalt, at de løj om mig konstant.
Richard, fortæl mig om et tidspunkt, hvor du ikke talte sandt.
Hvor jeg ikke fortalte sandheden?
Der fik du mig.
Sandheden er måske den mest skrøbelige og flygtige ting i universet.
Den kan bøjes, fordrejes og vendes på hovedet.
Den kan destrueres.
2. DEN BEDSTE REDNING
Det er politiet! Stop!
- Lig stille! Lig stille! - Du fik mig. Du fik mig.
En forkert bevægelse, og jeg dræber dig!
Fortæl mig om den dag, du blev skudt.
Jeg blev kaldt ud til et indbrud, der var i gang.
Den mistænkte løb fra bagsiden af huset, og jeg løb hen for at anholde ham.
Da jeg kom tæt på, kunne jeg se ud af øjenkrogen,
at han havde et skydevåben, og at han ville skyde mig. Og det skete.
Og så skød jeg ham.
- Hvor ramte han dig? - En kugle gik gennem min hånd
og satte sig fast i min skudsikre vest. Vesten fra Second Chance reddede mit liv.
Pludselig snakker jeg med Richard Davis. Han vil have verificeret historien.
'Har du nogle avisartikler?' og så videre.
Jeg fortalte ham historien, og han sagde: 'Det lyder som om, du er en redning.'
Når jeg tog vesten på, følte jeg det som om, Richard Davis passede på mig.
Aaron Westrick ville blive den mest betydningsfulde person, Davis reddede.
- Det er dig. - Det er mig.
Da jeg startede, sagde jeg: 'Hvis vesten redder nogen, laver jeg en liste'.
Her er navn, dato, sted og våben,
og måske et foto af fyren med et blåt mærke og et smil.
For sjov kalder jeg mig selv Save #000.
Jeg håbede realistisk set på måske 100.
Jeg er glad for, jeg tog fejl. Vi reddede mere end et tusind.
Af og til gik der flere uger mellem nogen blev reddet, så fik jeg abstinenser.
Kom nu, vi skal redde nogen!
Hvis jeg ikke havde båret vesten, ville .22'eren havde dræbt mig, basta.
Hvis Chris ikke havde båret sin vest fra Second Chance,
- ville vi ikke have haft Samuel nu. - Det føles godt at være i live.
Hun var ikke født, da han blev skudt. Hun er kun seks måneder.
Du kan kalde hende en Second Chance-baby.
Den her reddede mig. Kuglen sad faktisk i min vest lige her.
Et år senere skulle jeg giftes. Jeg sagde til Richard, at jeg ikke havde en far.
Min far ville ikke have noget at gøre med mig.
Jeg spurgte Richard: 'Vil du følge mig op ad kirkegulvet?'
Jeg sagde: 'Angie, jeg vil aflyse en audiens med paven, ok? Jeg kommer.'
Det bliver ikke federe end det.
- Du begyndte at lave film? - Ja.
Jeg var instruktør dengang. Forfatter, instruktør, sommetider skuespiller.
160 KG
Vi fik betjente, der var blevet skudt iført vesten, til at reklamere for den.
Vi fik dem til at komme herop, og så rekonstruerede vi skyderiet.
Det er en blanding af en 30-sekunders reklame og en to-timers film.
Jeg ville elske kun at have lavet en kort reklame og sige: 'Det er en vest.'
Men du er nødt til at vise dem, at denne vest reddede disse fyres liv.
Dø, dit svin.
Under rekonstruktionen forsøgte Richard at være så akkurat som mulig.
Men min rekonstruktion. Det skete ikke i dagslys.
Manden, der skød dig, var han en hvid mand eller en sort mand?
Det var en sort mand.
I rekonstruktionen er han spillet af en hvid mand.
Netop. I rekonstruktionsfilmene bruger de, det de havde.
Du fik mig.
DET PERFEKTE OG DET VIRKELIGE LIV
I hans film kan man se Richards evner inden for marketing.
Men de viser også hans dybeste frygt og inderste ønsker.
I hans film fra 1975, Second Chance vs. UAP,
gør en kaotisk, venstreorienteret gruppe hippier det til
deres mission at myrde politibetjente.
Dræbe svin, dræbe svin, dræbe svin.
Der findes ingen mere ædel og smuk gerning end at likvidere
de fascistiske skadedyr, der snylter på vores folk.
Enig!
- Hvad betyder UAP? - Det er det fede her, forstår du?
UORGANISEREDE ASOCIALE PISHOVEDER
De eksisterer rent faktisk.
Uorganiserede Asociale Pishoveder.
Du tror ikke, den organisation rent faktisk eksisterer, men det gør den.
Og de dræber 10 betjente hver måned.
Vi sendte den til politistationer, som viste den på fagforeningsmøder.
Alle elskede den, og de ville have mere.
Richards film påvirkede politiet,
så de blev ved med at købe den sidste nye model af hans veste.
Inspireret af Hollywoodfilm, opmuntrede Richards film også politiet...
til at blive skrupelløse dræbermaskiner.
'Så spørgsmålet er, om du føler dig heldig?'
Gør du?
Filmene gjorde det muligt for Richard at gøre grin med medierne,
hvis de satte spørgsmålstegn ved politivold.
- Bar Godzilla våben? - Nej, men han var kæmpestor!
- Affyrede du et varselsskud? - Nej.
De onde var Godzilla, deres skyld og død en forudbestemt skæbne.
- Du dræbte Godzilla med koldt blod? - Det var jeg nødt til, dame.
Du er i en branche, hvor det handler om liv og død.
Du er nødt til at lave sjov med det, ellers bliver du skør.
Hvad er comedy?
Comedy defineres som den form for underholdning...
Jeg tror, at én af grundene til, jeg er tiltrukket af Richard...
er at jeg altid har elsket opera.
Han er en sand karakter fra en opera.
Hvad ville navnet på en Richard Davis' opera være?
Boom.
Jeg var min vidunderlige kone, Karen, utro. Det fortryder jeg allermest.
Det var hedonistisk.
Kathleen. Hold nu op en krop.
Hun er meget kunstnerisk. Hun er meget talentfuld.
Hun kan imitere Elmer Fjot, der læser pornoblade.
Du vil grine så meget, at du får tårer i øjnene.
'Jeg var så betaget af hendes nøgne krop.'
Jeg ved ikke. Richard fylder meget.
Vi blev skilt, men for at beskytte mine interesser blev jeg i virksomheden.
Hurtigt forstod jeg hendes udfordringer.
Richard har desperat brug for, at folk elsker ham.
Han har sine hjælpere, sine venner, sine følgere.
Aaron Westrick for eksempel, han elskede Richard.
Og elskede Richard Aaron?
Han elskede ham som en af sine yndlingsredninger.
Han elskede ham, som nogen ville elske en præmiehund.
Jeg er ligeglad med, hvad nogen siger, Aaron og Richard var gode venner.
Deres personligheder lignede hinanden, de havde det samme energiniveau.
Og Aaron, han var altid i bevægelse. Han snakkede, bevægede sig, eller noget.
De forstod hinanden. Richard var meget generøs.
Aaron Westrick, 265.
Han tog os med ud at spise. Eller med ud på sin båd.
Karen sendte os barselsgaver, og vi blev alle ret tætte.
Vores næste video er: Aaron Westrick, Retfærdighedens forkæmper.
Du sidder på kanten af en klippe i din superheltedragt med en blafrende kappe.
'Jeg kan se en forbryder!' Du flyver ned. Okay.
Richard sagde: 'Vi vil have dig til at arbejde med os. Du er den bedste redning.'
Jeg husker de ord: 'Du er den bedste redning.'
Fortæl alle betjente i USA, dét du lige har fortalt mig.
På det tidspunkt arbejdede jeg med marketing. Vi havde det sjovt.
Det er Richard Davis.
Jeg var en slags trofast følgesvend.
Ledelsen sagde til mig: 'Det er dit job at holde øje med ham.'
For mange år siden, da jeg blev skudt, Blev jeg udskrevet den aften.
Sheriffen så på mig og sagde: 'Du gjorde et godt stykke arbejde.'
'Men for små 2 kroner ville du have sparet samfundet for mange penge'.
- Hvad betyder det: 'Små 2 kroner'? - En patron koster cirka 2 kroner.
Jeg kunne have stået over ham og skudt ham, og det gjorde jeg ikke.
Han stoppede med at skyde. Han slog mig. Jeg skød tilbage. Vi stoppede begge.
Jeg stod ikke over ham og likviderede ham.
Onde mennesker, der skyder på politiet, forsøger overlagt at dræbe dem.
Du får en enkeltbillet til helvede.
Ikke fængselsstraf, ikke 10 år på dødsgangen.
Død, lige på stedet. Det er min måde at gøre det på.
Fik lige en opringning. En betjent fra staten New York er lige blevet skudt.
Richard havde et princip om, at betjente, reddet af en vest fra Second Chance,
ville blive belønnet med en revolver, hvis de dræbte angriberen.
- Jeg tog mit våben og skød tilbage. - Dræbte du ham?
Nej. Han gemte sig bag sin bil, han blev ved med at gå tilbage.
Men uden en død gerningsmand var der ingen belønning.
Jeg tror, Richard altid så sig selv som en, der afgjorde menneskets skæbne.
Som Prometheus, der gav noget tilbage til menneskeheden.
I kampen mellem liv og død kunne han forbedre oddsene.
3. SKÆBNESVANGERT FEJLTRIN
En af Richard's mest rystende og aparte omgåelser af loven
skete i 1990 ved Second Chances bowlingkegleskydekonkurrence.
Denne skydekonkurrence var en ugelang event på Richards ejendom.
Den tiltrak de bedste professionelle og amatørskytter fra hele verden.
Og Richard førte an.
Det var sjov at være med som barn.
Jeg vandt en meget lang gurkhakniv, den var så lang...
Jeg var 12. Mine forældre var nødt til at skrive under for at få den.
Jeg kendte svaret på spørgsmålet:
'Hvad kaldes denne kniv?' Jeg svarede: 'Gurkha.'
Og det er faktisk et våben.
Richard Davis var et ikon. Han var den mest magtfulde person.
Det var ham, der beskæftigede 80% af byen.
For mig var han én at se op til, én du gerne ville være, når du blev voksen.
Da jeg var 16, traf jeg et dårligt valg.
Jeg var ude at drikke med nogle venner. Vi var bag skolen,
så vi tænkte: 'Lad os lave lidt ballade.'
Jeg smed rundt med nogle ting. Jeg ødelagde nogle ting.
Det ændrede mit liv. Og det har noget med den lige her at gøre.
Og det satte gang i næste del, af Richards serie af dårlige beslutninger.
'Politiet påpgriber mistænkt ballademager fra Central Lake.' Det er mig.
Lige ovenover er der en anden artikel om Richards virksomhed og Richard selv.
Overskriften lyder: 'Kugle fundet i kvindes hjem i Central Lake.'
Under Richards konkurrence rikochetterede en kugle og fløj gennem skoven
ind i den her kvindes hjem gennem et vindue.
Og så fik hun et hjertestop... eller hun troede, hun fik et hjertestop,
og man var nødt til at flyve hende på hospitalet.
Så der var penge involveret.
Richard så artiklerne og ønskede at få kontakt med mig.
Denne dårlige beslutning blev starten på en vild nedtur.
Han henter mig i sin Mercedes, og han tager mig med hjem til sin ejendom.
Det er langt væk gennem skoven. Der er én vej ind, én vej ud.
På vejen fortæller han mig om alle de problemer, jeg har,
og alle de problemer han har, og hvordan de måske hænger sammen.
Og han sagde: 'Ved du, hvad jeg tror?'
'Jeg tror, du måske fik den her skøre idé om
at lave noget ravage og skyde en kugle gennem den her dames vindue.'
'Du kørte derop på cykel, og skød gennem vinduet.'
Jeg sagde: 'Hvorfor skulle jeg gøre det?'
Han sagde bare: 'Min virksomhed kan blive sagsøgt for millioner af dollars.'
Han sagde: 'Jeg vil gerne være din gudfar. Hvad er dine planer?'
'Hvad er dine planer for dit liv? Jeg kan hjælpe dig.'
Jeg tror, det var på samme tid, han viste mig det, han kaldte pralepenge.
Det var et bundt penge. Og han sagde: 'De kan blive dine på et tidspunkt.'
Da jeg kom hen til min side af bilen, og han kom hen til sin,
så han på mig hen over bilen, jeg tror, det var en limegrøn Mercedes.
Han så direkte på mig og sagde: 'Hvis du fortæller det til nogen, dræber jeg dig.'
Da min far hørte det, ville han tage et gevær og skyde ham.
Men et gevær ville selvfølgelig ikke hjælpe mod Richard.
Du har brug et hangarskib.
- Jeg vil gerne tale med dig om Tim. - Tim.
- Har du set Tim siden det her? - Nej.
- Ser du ham nogen gange i byen? - Nej.
Måske, jeg har aldrig set efter ham. Jeg interessere mig ikke for ham mere.
På det tidspunkt endte jeg med at gå undercover for Traverse City narkohold.
De kom, satte en skjult mikrofon på mig, og vi havde møder,
og de forklarede: 'Når han ringer, skal du aftale et møde, så tager vi den derfra.'
Richard hentede mig i sin grønne Mercedes, og vi kørte ud til...
Jeg begynder at ryste lidt, fordi det gør mig utilpas.
Jeg steg ind i bilen til ham, og da vi parkerede,
så han på mig som det første,
dernæst rakte han over og begyndte at visitere mig.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre. Jeg tænkte: 'Åh, nej.'
Han rørte mit bryst, og jeg slog hans hænder væk og spurgte: 'Er du bøsse?'
For jeg vidste, at det var det smarteste at gøre i det øjeblik.
Og han sagde: 'Nej, jeg er bare paranoid.'
Efter det rørte han mig aldrig igen.
DIREKTØR SAGSØGES
Richard blev sigtet for at modarbejde politiet samt ulovlig våbenbesiddelse.
Han fik forhandlet sigtelsen ned til en mindre forseelse, betalte en bøde
og undgik en ubetinget fængselsstraf på to år.
Hans Mercedes-Benz blev beslaglagt.
Når Richard Davis er den mest magtfulde mand i byen,
er det meget lettere at sige: 'Den knægt lyver, og han gjorde det.'
Og så ikke gøre mere ved det, fordi manden betaler din løn.
Hvad tænkte din mor og far om det hele på det tidspunkt?
Det var frygteligt. Min mor arbejde hos den lokale købmand.
Hun blev nødt til at sige op.
Undskyld. Men jeg var meget... Jeg bragte meget skam over min familie.
Jeg fortryder, jeg nogensinde talte med fyren. Det skulle jeg ikke have gjort.
Jeg skulle ikke have forsøgt at undersøge sagen selv.
Det skulle jeg ikke have gjort, men...
Det er i virkeligheden endnu et beskæmmende fejltrin.
Lidt lavere.
Richard Davis gjorde en karriere ud af at fremhæve
sin måde at beskytte lovens håndhævere og mennesker, der satte deres liv på spil.
Men når alt kom til alt, bekymrede han sig mest om at beskytte sig selv.
- Mødte du nogensinde Richard personligt? - Nej.
Hverken han eller hans advokater ville tale med os.
Men vi fik en erklæring fra ham og hans kolleger.
- Vil du være så venlig at læse det her? - Jeg vil læse noget af det.
Det afsnit her.
Det er fra den dumme artikel i Detroit News.
Det er alt...
50-MILLIONER-OM-ÅRET-IMPERIET I RUINER. OG HANS HISTORIE HAR HULLER.
Vi læste politirapporterne, og han synes altid at undslippe uskadt,
og smide alle andre ind under bussen.
Richard Davis havde arrangeret fyrværkerishow hver sommer.
Under showet i 1997 skete der noget tragisk.
En af de beholdere, der indeholdt fyrværkeri, eksploderede på jorden,
og små stykker metal blev skudt ud over det hele.
Folk skreg. En mistede en arm og et ben,
og en anden blev dræbt foran sine børn.
Jeg sagde, at en undskyldning ville være en fornærmelse.
'Tilgiv mig for at dræbe din mand.'
Jeg ville ønske, jeg kunne trykke på en knap og gøre det hele om igen.
Vi havde de tomme beholdere. Der var al den her kinesiske tekst.
Vi fik endelig nogen til at oversætte den og undersøge i Kina,
men firmaet fandtes ikke, og det gjorde adressen heller ikke.
De her mennesker vidste, det var noget skidt de fremstilte og skjulte det.
Og alle pegede fingre ad mig, som om det var min fejl. Typisk Amerika.
Han blev sagsøgt. Jeg tror, sigtelserne også blev forhandlet ned denne gang.
Og det, vi fandt i retsprotokollen i det nordlige Michigan,
ledte os tilbage til Detroit, og det der skete med pizzariaet.
Han havde en virksomhed,
og han sagde, at han brændte sin virksomhed ned for at finansiere en ny.
Det er på bånd et sted, fordi jeg havde skjult mikrofon på, da han sagde det.
Vi ledte efter Tims optagelser,
men Traverse Citys politi sagde, at de var blevet smidt væk for lang tid siden.
Richard tegnede forsikring på sine pizzariaer den 31. december 1969.
Seks dage senere brændte pizzariaerne ned til grunden.
Men da jeg pressede Richard angående brandene igen, var svaret det samme.
Alle troede, jeg havde en forsikring.
Hvis du finder en forsikringspolice, så vil jeg dele pengene med dig, okay?
Jeg havde ikke nogen. Og det driver mig til vanvid.
Jeg bliver stadig spurgt om det 50 år senere.
Hvordan kunne nogen, som jeg troede reddede menneskeliv,
være én, som ikke er der for én, når der ikke er andre?
Jeg tror, vi alle indeholder lidt af det.
Jeg er begyndt at studere taoisme og nogle gamle filosofier,
og jeg tror, det er som yin og yang; livet er lige midt i.
Og yin og yang er godt og dårligt.
I hele vores liv vil vi opleve gode og dårlige ting.
I mit liv var Richard en dårlig ting, men han var en positiv ting
i den anden ende af yin og yang, i mange andre menneskers liv.
Han reddede disse menneskers liv med sine skudsikre veste.
Når alt kommer til alt, så er spørgsmålet,
når de sænker dig ned i jorden, hvordan ser din yin og yang ud?
Er der mere godt eller mere dårligt?
Jeg håber, at jeg har mere godt. Det er mit mål.
4. TRYK LEGENDEN
Jeg er alene nu. Kameraet kører automatisk.
Det er sådan det vil være, når du dør, du er alene.
Det er lige meget, om der er tusind omkring dig, du er alene.
Richard slettede denne scene fra sin film. Han sagde, den var for blød.
Her, mens han forestiller sig sin egen død,
holder han en sidste monolog til de betjente, han håber at redde.
Jeg er bange nu. Så forbandet bange. Jeg kan føle det.
Fordi jeg ved, at det er afgørende for hvor mange af jer, der vil leve eller dø,
hvor godt det her er blevet præsenteret for jer.
Richard, hvorfor har du denne byrde?
Fordi jeg kan gøre det, jeg kan redde de her mennesker.
Og hvis jeg ikke gør det, føles det...
lidt som min skyld.
Jeg havde ikke lavet vestene lette nok, eller måske ville jeg ikke have skudt en.
Ville være blevet skudt på et andet tidspunkt, et par gange mere,
måske ville det have gjort en forskel for nogen.
Min far advarede mig: 'Der vil være tidspunkter, hvor du ikke redder fyren.'
Sådan er det.
Fortsæt og red den næste fyr.
Sid ikke bare der og sørg over det, fordi du ikke kunne redde ham.
Historisk set ville en vest ikke have reddet præsident Lincoln,
den ville ikke have reddet John F. Kennedy.
Den ville have reddet George Wallace. Og den ville have reddet Malcolm X.
Og muligvis halvdelen af ofrene i Slaget ved Gettysburg.
Du ved, hvad nu hvis?
Min far var i søværnet.
I februar 1945 var nyhederne fulde af historier om den her ø, Iwo Jima,
hvor hundredevis og senere tusindvis blev såret hver dag.
- Bar de skudsikre veste? - Nej, ingen af dem.
Min fars bedste ven blev ramt af et stykke af en mortér, han blev sprængt i stykker.
Min far måtte tilbringe natten med småstykker af sin bedste ven,
lige omkring deres rævehul, tror jeg.
Han havde intet bedre at tage sig til end at tage på et fem-ugers dræbermission.
Richard fortalte mig, at hans første minde var at sidde mellem sin mor og bedstemor,
mens de ventede på, om nogen kom med den frygtede meddelelse om faderens død.
I seks uger sad de der hele dagen, og han vidste, at hans far havde overlevet.
Da hans far vendte hjem fra krigen, talte han aldrig om den.
Men Richard talte ofte om den.
Måske byggede han sine karakterer, virkelige og fiktive,
på en oplevelse, han aldrig havde haft, hans liv var mere som et ekko.
NÅR FILMEN ER FÆRDIG, HAR SECOND CHANCE REDDET 51 AMERIKANSKE BETJENTE
Vi voksede op med krigen. Det var en god krig. Det er det, de siger.
Anden Verdenskrig var den sidste gode krig. De onde var onde, de gode var gode.
Nu er det så rodet og uigennemskueligt og sådan.
Richard aftjente sin værnepligt hos søværnet, men han blev aldrig udsendt.
Havde du meget at bevise overfor din far, da du voksede op?
Ja, jeg havde svært ved at blive bekræftet.
Mest fordi jeg ikke kunne tage til Iwo Jima eller sådan.
Så barren var sat meget høj, ikke?
Der er kun få gange, hvor jeg er blevet skudt sammen med andre.
Det her lyder virkelig lejesoldat-agtigt...
men jeg ville have en, der er koldblodig nok til, at han ikke...
for så at kigge væk og skyde min albue væk.
Det er min far. Sidste gang han skød en mand, var et sted kaldet Iwo Jima.
Lige her.
Bare skyd, far. Fortsæt.
Okay. Nu har de forstået det. En gang til. Det er nok.
Selvom Richard bad sin far om at stoppe med at skyde, fortsatte han.
Han trykkede på aftrækkeren igen og igen som i en trance.
Til sidst skød han på sin søns underliv.
Min bedstefar var en dygtig sælger, en god leder,
og han spillede en stor rolle i den succes min far fik med Second Chance.
Min far har intet filter,
så min bedstefar havde et vigtigt job med at holde min far på det rigtige spor.
Han drev stort set kontoret og opbyggede salgsorganisationen.
Han var hård som sten.
En gang sagde min far: 'Din bedstefar og jeg vil gerne tale med dig.'
'Hvad er dine planer, når du går ud af skolen?'
Jeg sagde: 'Jeg overvejer at gå på college og derefter læse til læge.'
Og min bedstefar havde et glas med bourbon eller whisky eller noget andet,
som han satte hårdt ned på glasbordet.
Han ser på mig og siger: 'Forretning!' Sådan her.
FAMILIER DER SKYDER SAMMEN, BLIVER SAMMEN!
Jeg har altid ment, at hans far var hans moralske kompas.
Jeg tror, at andre ledere i virksomheden også vidste det.
De tænkte: 'Vi skal lige have dæmpet ham lidt ned. Få fat i hans far.'
Jeg synes, Second Chance forandrede sig, da han døde.
Richards far kastede en lang skygge over hans liv,
så jeg kan forstille mig, at hans arv tyngede Richard,
da han ankom til den mørke gyde i Detroit i 1970 med to store pizzaer.
Da nogle journalister i Detroit borede i Richards historie,
kunne de ikke finde nogle beviser på, at skyderiet i gyden var sket.
POLITIET I DETROIT SIGER, DER IKKE ER EN RAPPORT OM ET SKYDERI.
FANDT INGEN HISTORIE
INTET OM ET SKYDERI
Matt og jeg kiggede filerne igennem, og vi fandt en kopi af en politirapport,
jeg sendte den til journalisterne hos Detroit News med beskeden: 'Fuck jer'.
Jeg ved ikke. Og selvfølgelig kom avisen aldrig med et dementi.
- Må jeg se det? - Gud fader.
Måske har Matt gemt den. Han gemmer mange ting. Måske har han den.
Hans søn Matt havde ikke en kopi.
Vi fandt en kopi i dårlig opløsning på et obskurt våben-forum online,
men vi kunne ikke verificere, om den var ægte.
Jeg spurgte Richard, om det hele var pure opspind.
Nej, jeg har ikke fundet på det. Jeg har noget til jer.
Bryllupsbogen, eller bryllupsbilleder.
Du kan se, jeg er blevet syet på billederne.
Når jeg ser på billederne, kan jeg ikke se et ar.
Noget hår stikker ud i hans øjenbryn.
Ærgerligt nok, vender beviset væk fra os på alle de andre fotos.
Skjult for omverdenen.
Det var ikke bare mig, der blev snydt, måske var det alle.
Måske vil jeg ikke tænke over det, fordi jeg virkelig ikke vil tro på andet,
end myten, legenden.
5. DUER, HØGE, VAMPYRER
Det virker som om, Richard er narcissist. Hans hjerne arbejder altid.
Han tænker højt, og det var et problem.
Richard kunne aldrig være stille. Han kunne simpelthen ikke være stille.
Du kommer ud fra denne her smukke skov
til det her område, hvor de tester eksplosiver.
Og de skyder med store maskingeværer.
Man kan mærke det helt op i mit hus, porcelænet klirrer i skabet.
Richard og hans følgere kom herop for at sprænge ting i luften,
det er, som om det verdslige er blevet dumpet ned midt i helligdommen.
Men det kan de ikke se. Alle dem, der kommer herop.
'Jeg elsker at komme ud i naturen og sove i telt og alt den slags.'
De efterlader intet, bortset fra røg, lugt og ødelæggelse.
Der er virkelig intet kreativt eller rekreativt i det.
Verden ville måske have det bedre uden mennesker,
og det er måske også det, der vil ske.
Det tror, jeg det er. Med den måde vi lever på nu,
tror jeg, vi vil uddø. Og så vil verden have tid til at heles, efter vi er væk.
11. september kom jeg ind på fabrikken. På fjernsynet kunne jeg se et tårn brænde.
I nogle få minutter tænkte jeg, at det var et uheld.
Og så... kommer nummer to. Jeg sagde: 'Vi får travlt.'
Det kommet til at betyde, at duer forvandles til høge,
og høge forvandles til vampyrer.
Et forenet Amerika var en virkelig frygtindgydende international ting.
Du har den her supermagt, der ikke finder sig i noget fra nogen.
Ingen siger: 'Vi skulle ikke have været så onde.' Nej, dræb dem alle.
Iraq fik aldrig en chance. Teknologien var der. Vi lagde dem ned.
USA invaderede et land, der ikke havde noget med det at gøre.
I alle krige bliver flere dræbt ved et uheld end med vilje.
Da krigen mod terror begyndte, steg Second Chances salgstal drastisk
på grund af ordrer fra regeringen. Virksomheden planlagde en børsnotering,
og de havde et nyt produkt, der passede perfekt til den nye situationen.
Vi vil gerne præsentere jer for
den nyeste, letteste vest, der nogensinde er blevet produceret.
Jeg er 55 år. Jeg vejer næsten 25 kg for meget,
og denne skjulte vest er ekstremt let.
Tre, to, en.
Kuglen sidder her i Zylon-vesten.
Der er kommet denne her fiber, Zylon. Hold da op, den er virkelig fantastisk.
Lettere, tyndere og stærkere. En drøm for alle producenter af skudsikre veste.
KÆMPE GENNEMBRUD
Jeg troede, det var en enestående opfindelse.
Vi præsenterede den ved at sige, at der er en ny sherif i byen ved navn Zylon.
Det blev markedsført som Kevlar på steorider. Det var et fantastisk produkt.
At den revolutionerende nye fiber Zylon blev brugt i deres veste gav
Second Chance et kort eksklusivt vindue til at undersøge, udvikle og sælge den,
før deres konkurrenter ville begynde at bruge fiberen og tage noget af indtægten.
Aaron var blevet leder for forskningsafdelingen under Ed Bachner.
En tidligere marinesoldat fra Texas.
Ed er kemiker, og tidligere stod han i spidsen for DuPonts skudsikre veste.
De var berømte for deres Kevlar.
I sin kælder viste han os, hvordan han plejede at slappe af. Han laver patroner.
Her er den. Det er en 185-grain, 45 ACP fuldkappet hollow point.
Jeg skyder dem af, så hurtigt som jeg kan lade dem.
Ed Bachner er en skøn fyr, han kunne være meget streng med: 'Du skal vide det her.'
Så han oplærte mig i ballistisk testning.
I 2001 blev jeg kaldt ind til direktøren,
og han viste mig et fem-eller seks-siders memo fra Zylon-fabrikken.
Jeg er naturligvis ikke kemiker eller ingeniør, men jeg kan læse.
STYRKENS NEDBRYDNINGSTID
De prøver at holde ryggen fri. Zylon synes at nedbrydes med tiden.
Jeg sagde: 'Vi har måske et problem.'
Jeg kvalitetskontrollerede de skudsikre veste.
Jeg testede vesten ballistisk.
Vi skød tre gange med en 9mm, så tre med en .357.
Og af og til skød jeg med nogle virkelig store håndvåben,
bare for at se, hvad de kunne gøre.
Det fik mig til at føle mig virkelig stærk.
Sådan havde jeg aldrig følt før.
Da vi først begyndte at arbejde med Zylon, var jeg ikke begejstret.
Og kuglerne gik gennem første gang, jeg skød mod en Zylon-vest.
Så jeg var ikke imponeret.
Og på det tidspunkt producerede vi en vest med både Zylon og Kevlar.
Men jeg tror, at de regnede med, at Kevlar ville være nok til at stoppe en kugle.
Da jeg begyndte at stille flere spørgsmål om Zylon,
tog de mine nøgler, så jeg ikke havde adgang
til bygningen eller til testområdet.
Jeg tror, de fleste kunne se, at jeg var ret oprørt.
- Og testede du og Richard vesten sammen? - Ja, lige her i butikken.
Vi lagde en telefonbog på gulvet, og lagde en vest henover den.
Jeg kan ikke huske størrelsen på patronen,
men han skød, og den forbistrede ting gik lige gennem vesten
og telefonbogen og ramte gulvet.
Jeg sagde: 'Kors i røven.'
Hvis jeg ikke overlever, er det ikke, fordi skjulte veste ikke virker,
eller at Second Chance ikke er god. Det betyder, at den nye vest ikke er god.
Kvalitetskravet for vores veste er, vil jeg stå der og skyde mig selv i brystet?
Svaret var, hmm, måske.
Okay, kamera folkens.
Tre, to, en.
Okay, jeg kunne mærke det. Endda gennem alt det andet.
Jeg mente, Zylon-vestene skulle have været trukket tilbage straks.
Men det mente han ikke, han kunne.
Jeg mindede ham om, at han ejede 51% af virksomheden
og frem til da, havde ingen nogensinde sagt til ham, at han ikke kunne gøre det.
Richard sagde: 'Aaron, du skal holde en tale.'
Jeg holdt et stykke papir skrevet af Richard, hvor der stod:
'Det her er det, der virkelig sker.'
Og lige før talen, tager en advokat eller direktøren papiret fra mig,
og jeg tænker: 'Tager du pis på mig.' Jeg kigger på Richard, og han er...
Det er et memo, din far skrev i 2002. Vil du læse det for mig?
Ja. Interessant.
Jeg kan huske, jeg så det for lang tid siden, men det er et stykke tid siden.
Er det dateret?
Den 29. juli 2002.
I sit memo til bestyrelsen, skrev Richard, at Zylon
blev nedbrudt meget hurtigere end de fibre, de tidligere havde brugt.
Han ønskede, at bestyrelsen skulle skrive under på, at de havde solgt
defekte veste til amerikanske politibetjente og militærpersonnel,
der kunne blive dræbt eller såret iført de nye veste.
Bestyrelsen nægtede at efterkomme Richards ønske,
og ironisk nok blev han tvunget til at indrømme sin skyld.
Virksomheden vidste, at Zylon satte menneskeliv på spil.
Richard må have givet et til alle, så det tog ikke lang tid.
Matt kom ned igen og spurgte: 'Hvor er det memo, jeg gav dig?'
Jeg gik ovenpå med bestyrelsesmedlemmerne. Og, ja, sikkert som amen i kirken...
Der stod advokaten, Matt og Karen, og de makulerede Richards memo.
- Hvordan ved du, det var det memo. - Fordi jeg kom ind, og det var det.
Jeg gav ham memoet tilbage, men jeg havde en kopi.
Richard kom hjem og sagde: 'Der er nogen, der vil dø!'
Og så travede han rundt.
Og jeg sagde: 'Hvad vil du gøre ved det? Du bliver nødt til at gøre noget ved det.'
Richard havde en eller anden kamp inde i sit hoved,
og jeg kunne ikke have med det at gøre.
Jeg kunne ikke gøre noget. At tale med mig var som at tale med hunden.
Fra det tidspunkt han sagde det til mig,
var det som om nogen satte gang i en timer, der tikkede inde i mit hoved.
6. DET HELLIGE OG VERDSLIGE
Morgenen efter Tony blev skudt...
Spurgte jeg dem ligeud, virkede Tonys vest ikke?
Og de sagde, nej.
Det havde jeg meget svært ved at tro på.
I november 2002 havde en salgsrepræsentant demonstreret
Second Chances Zylon-vest på Oceanside politistation.
Tony ville gerne have det bedste, når det kom til udstyr.
Han ønskede at være bedst muligt beskyttet, fordi vi skulle have et barn.
Der var nyheder på tv.
Jeg så et billede af betjenten...
på båren.
Han havde ikke skjorte på, og jeg så hans skulder.
Og jeg vidste bare, at det var ham.
Og nu har Jakob den samme arm og skulder som sin far.
De blev ved med at sige, at der var et hul i hans Zylon-vest. Vi måtte ikke se den.
Vi fik aldrig lov til at se vesten. Efter flere år fik vi endelig lov.
De går ind i det her rum, og der ligger billeder af vesten der.
Og vi fik ikke engang lov til at tage billeder af billederne.
Jeg sagde, hvad fanden sker der her?
Han blev beskudt iført sin Second Chance Zylon-vest, og kuglen blev stoppet.
Kuglen blev stoppet.
Endnu et skud ramte ham på kanten af coveret, det ridsede lige Zylon'et.
Ridsede Zylon'et og fortsatte ned i hans bryst.
Det er det evige dilemma, som man har kendt siden det gamle Babylonien.
Hvor lang skal man lave vesten? 'Hvorfor ikke helt herop?'
'Hvad hvis du bliver skudt her?' 'Hvad med herop til.' 'Jeg kan ikke se.'
Vesten vil altid stoppe et sted. Den fortsætter ikke uendeligt eller noget.
Den vil altid stoppe et sted.
Jeg fik faktisk lov til at se vesten,
og jeg kunne se hullerne, der gik helt igennem.
Tony blev skudt 13 gange, men han overlevede ikke engang det første skud.
De vil bare have penge, det er det, det drejer sig om.
Der var ingen huller i den vest.
Lige før vi færdiggjorde filmen, fik vi adgang til obduktionsrapporten.
Kuglen var gået helt igennem.
Det er virkelig trist. Vi tænker på ham og hans familie.
Der sker ting i ens liv, ikke?
Ting, som du ikke ønsker skal ske. Ting, der har alvorlige konsekvenser,
og det samme gælder i forretningsverdenen.
Jeg tror, at Gud gav mennesket den størst mulige gave,
og det er den frie vilje.
Og når vi har fri vilje, vil der ske dårlige ting.
Kan du huske, at der var den berømte sag med Ford Pinto.
De vidste, at benzintanken sad på et farligt sted.
De flyttede ikke benzintanken. Det kostede mange mennesker livet.
Det var det, jeg stod med i Second Chance.
Da Aaron kom til os,
havde jeg allerede repræsenteret whistleblowers i mange år.
Og han fortalte mig, hvad der var sket,
og det tog mig cirka 11 minutter at finde ud af, at han havde en meget stærk sag.
Hvis én betjent bliver skudt af én person, så er det skidt.
Men hvis en virksomhed sælger 100.000 veste, der ikke virker
til 100.000 uskyldige betjente, kan du selv regne ud, hvad der er værst.
Det varede ikke længe, før en anden betjent blev skudt og mærket for livet,
og 100.000 Zylon-veste blev stadig brugt af betjente og de amerikanske styrker,
og de blev hurtigt nedbrudt.
Regeringen bad Aaron Westrick om at bære
en skjult mikrofon mod den mand, hvis vest havde reddet hans liv.
De håbede, Richard kunne overbevises til at skifte mening og vidne mod bestyrelsen.
Mit hjerte sank i livet, og han spurgte: 'Vil du gøre det?' Jeg svarede: 'Ja.'
Jeg mødtes med en agent på et hotel i udkanten af Traverse City,
hvor han satte den skjulte mikrofon på mig.
Men jeg kunne ikke lide tanken om at mødes et sted udenfor arbejdet
halvanden time eller sådan før, så jeg kunne få mikrofon på,
og følgevognen kunne køre i position på den anden side
af vejen ved Second Chance.
Du ser dig i spejlet og spørger dig selv: 'Gør jeg det rigtige?'
Det er virkelig svært. Jeg bærer en skjult mikrofon på arbejde.
Af og til synes jeg, der er dele af hans krop, der er større end hans hjerne.
Jeg tror, han virkelig ønskede, at Richard ville gøre det rigtige,
og endda sige det rigtige, da han bar den skjulte mikrofon.
Det er ren tortur for mig at høre det her.
Richard er lige gået ind i bygningen.
Sådan en forræderisk lort.
- Richard, har du tid til en snak? - Det er fint. Okay, hvad sker der?
Jeg vil gerne gøre det klart, hvordan jeg har det med det her.
Aaron, jeg er helt med på, hvordan du har det med det her.
Du står i lort til halsen. Det vil jeg gerne gøre klart. Jeg har taget noter.
- Det ved jeg, du har Aaron. - Du er i alvorlige problemer.
Hvis du skifter mening og anklager de skyldige.
Hvad fanden vil du have mig til at gøre? Jeg kan miste alt.
Jeg har investeret alt, jeg ejer i det her.
Hvad skal jeg gøre, sætte ild til mig selv?
- Jeg ønsker ikke, du skal... - Hvad kan jeg gøre?
Vi skulle have reageret hurtigere. Det er et faktum.
Sæt en plakat op derude. Vi skulle have reageret hurtigere. Det er jeg ked af.
Sandheden er, at vi blev overvældet.
Det var ligesom, da jeg fik at vide min far havde cancer. Jeg nægtede at tro det.
Det var for stort. Det var terminalt.
Vi fik at vide, at vores vest havde terminal cancer.
Så vi blev ved med at lede efter løsninger. Kan vi komme ud af det her?
Hvad med de veste, der allerede var produceret?
Det er fortid, okay? Hvad er det smartest at gøre lige nu?
Det, jeg prøver på nu, er at redde 250 arbejdspladser.
Jeg har alle de her mennesker, der mister deres job.
Hvordan kan vi redde Second Chance Body Armor?
Sandheden er, at vores veste har fejlet.
Det ved jeg. Okay, er du med på det? Har vi fået det fastslået?
Jeg er skidesur, okay?
Alt han siger, er et forsøg på at snyde mig.
Det er som at lege Simon siger, men du ved, det ikke er en leg.
Hvis jeg havde haft et kort øjeblik af moralsk svaghed
og sagt: 'Hvad vil du gøre. Så lad os gøre det.'
Og så ville jeg være endt i fængsel. Fængsel.
Fyren, der reddede amerikanske betjente kommer i fængsel, hvad mon der vil ske?
Hvor mange timer tror du, jeg vil overleve? Og det vidste han.
Hvad skal jeg gøre, Richard? Skal jeg lyve op i dit åbne ansigt?
Du skal ikke lyve for mig. Lyv ikke om noget. Lyv ikke.
Red Second Chance, som Second Chance reddede dig, det er alt, jeg beder om.
Tror du, Richards motivation var penge?
Nej, han var motiveret af sin passion.
Vestene var hans grund til at stå op om morgenen. Og det fejlede.
Jeg vidste ikke, at det ville blive så hårdt, som det blev.
Vi så mennesker, stjæle vores affald.
Det er sådan, de finder slibrige detaljer om dig. Hvem ville ellers stjæle affald?
Jeg sagde til børnene, hvis du ser en fremmed bil parkeret på vejen,
så gå ikke hjem. Gå ind til naboen og ring til mig.
Jeg syntes ikke, jeg kunne tale med ham om de ting, jeg havde behov for,
fordi jeg ikke troede, jeg ville blive hørt, og han var stresset nok i forvejen.
Men jeg bebrejder ikke Aaron for at fælde Richard.
Richard var selv skyld i det, fordi han ikke gjorde det rigtige.
Det er ironisk, at han reddede Aaron på et tidspunkt,
og da alt kom til alt, kunne Richard ikke redde sig selv.
Jeg gik ind i det her i den tro, at jeg reddede liv.
Det gør mig skidesur...
at tænke på, at de her mennesker er ligeglade.
I princippet slap de afsted med mord.
Jeg havde fået diagnosen multipel sklerose.
Og det føltes som om, de forsøgte at få mig til at sige op.
De fyrede mig i oktober 2004.
Så hvordan har du betalt for din behandling fra 2004 til nu?
Jeg betaler for det jeg kan, når jeg kan.
Staten Michigan har stort set ladet mig sejle min egen sø.
Det gør mig virkelig ked af det.
Når du tænker tilbage på at skyde med den Magnum, og du havde så meget magt,
og du kunne få lige, det du ville, der fik dig til at føle dig sådan igen,
hvad ville det så være?
At gå tilbage i tiden og gøre det hele én gang til.
Hvad ville du gøre anderledes?
Jeg ville råbe vagt i gevær tidligere.
Second Chance må have vidst,
at virksomhedens produkter var defekte før skyderiet.
En virksomhed i Michigan solgte bevidst defekte skudsikre veste
til det officielle Amerika og endda præsident Bush.
På grund af søgsmål indgik Second Chance og producenten af Zylon
aftale om at betale over to millioner dollars til den dræbte betjents familie.
Begge virksomheder nægtede at have handlet uforsvarligt.
Og i deres søgsmål med Aaron Westrick og den amerikanske regering
betalte de over 65 milioner dollars. Heraf fik Aaron en meget lille del.
Second Chance erklærede sig konkurs. Ledelsen kom ikke i fængsel.
Og mange endte i store huse med vandudsigt.
Men advokatsalærer knækkede Richard. Hans ægteskab med Kathleen endte i skilsmisse.
Han mistede den virksomhed, han brugte år på at opbygge, og han fik hjertestop.
Jeg fik min virksomhed til at gå konkurs, for fanden.
Den gik konkurs, fordi jeg løste et problem, jeg ikke var skyld i.
Og jeg bliver chikaneret her på vejen, som om jeg var en kriminel.
Jeg er bankerot, okay? Jeg har intet.
Det var bestemt ikke et højdepunkt i mit liv.
Helt sikkert ikke et højdepunkt. Men jeg lagde mig ikke fladt ned.
Jeg startede en ny virksomhed, med skudsikre veste, Armor Express,
og vi forsøgte at tage den anseelse med, som Second Chance havde,
samt den gode service og det gode ry, som vi havde opbygget.
Jeg ville overføre det til Amor Express. Det er ikke let.
Vi måtte fortsætte traditionen. Jeg måtte skyde mod Matt.
Og jeg kunne ikke gøre det. Jeg er ikke ikke nødt til gøre det mod min egen søn.
Men så tager Matt revolveren og siger: 'Jeg gør det, far.'
Jeg var så stolt af ham. Og jeg var så bange.
Tragedierne, der var skyld i Second Chances endeligt, var glemt.
Matt grundlagde Armor Express med sin fars støtte.
I løbet af ti år blev den én af verdens største virksomheder i branchen.
Og så begyndte Matt at producere sine egne film.
Min fars fortælling er en om iværksætteri,
kontroversielle beslutninger og storytelling.
Det er historien om fugl Føniks, der rejser sig fra asken.
EPILOG: AFSLUTNINGEN PÅ DØDEN
Når du ser tilbage nu, føler du at din rolle var skæbnebestemt?
Var alt forudbestemt?
Mit mellemnavn er Jude, efter Sankt Judas, der er skytshelgen for håbløse sager.
Og med den familie jeg voksede op i, blev jeg styret hen mod præstegerningen.
Hvorfor blev du ikke præst?
Det besluttede jeg bare ikke at blive, når alt kommer til alt.
For jeg tror, at nogle mennesker har brug for at blive vist en bestemt vej.
Eller guidet i en bestemt regning.
Jeg er ikke en voldelig person, men der kommer et tidspunkt, hvor...
der kommer et tidspunkt, hvor det er nødvendigt at stoppe visse mennesker.
Jeg troede på hans mission dengang. Min tro er lidt rystet,
men jeg ser stadig det gode i Richard Davis.
Jeg savner ham af og til. I mit hjerte er vi stadig venner.
- Vil du sige dit navn? - Aaron Westrick.
Hvorfor plager du mig på den her måde?
- Bar du en skudsikker vest? - Ja, det gjorde jeg.
- Hvilken slags? - En fra Second Chance, t-shirt-modellen.
Hvordan kom du i besiddelse af vesten?
- Hvad skete der med ham, der skød Aaron? - Jeg har hørt, at han senere blev dræbt.
Han opbevarede noget narko af en slags.
Politiet foretog en razzia, han modsatte sig anholdelse, og nogen skød ham.
Stop! Stop.
En forkert bevægelse, og jeg dræber dig!
Det er noget pis.
Han sagde ikke noget smart. Han ser for meget Starsky & Hutch.
Men nej, han opførte sig slet ikke sådan. Han sagde: 'Gud, lad mig ikke dø.'
Det kan jeg huske. Det gjorde han.
Jeg er Clifford Washington. Jeg er adjunkt. Jeg er præst.
Jeg elsker at fiske og jage, og at køre på motorcykel,
og så er jeg den mand, der skød Aaron Westrick.
I mit lange liv har jeg lært, at...
vi af og til begår fejl, men det er meget sjældent, at vi har mulighed for...
at rette op på de fejl.
Og jeg vil gerne tro, at det er det, jeg gør nu. Virkelig.
Jeg vidste godt, at man ikke skulle pege på nogen med et våben,
fordi jeg har gået på jagt med en BB-gun, en .22., siden jeg kunne gå.
Og ved du hvad? Jeg havde gode karakterer.
Det er sjældent, jeg fortæller det her, men mens jeg tog min bachelor,
var jeg høj ved hver eneste eksamen, jeg var helt væk.
Og jeg fik topkarakterer i alt.
Jeg var med til at begå et indbrud, og nogen hørte os,
og de tilkaldte politiet, som man jo skal.
Aaron var den første, der ankom til stedet.
Jeg ville ikke i fængsel.
Han bad mig stoppe, og jeg skød ham. Og på samme tid skød han mig.
Det første skud gik ind her og kom ud der, så de måtte skære lige der.
Og den her... gik ind her og kom ud her bag ved.
Hvad følte du i det øjeblik, du trykkede på aftrækkeren?
Jeg havde det frygteligt. Helt vildt frygteligt, mand.
Ved du hvad?
Hvis jeg havde haft modet, havde jeg puttet den ind i munden og skudt.
Det var frygteligt, mand. Intet...
Frygtelig følelse. Frygtelig, frygtelig, frygtelig.
Jeg er bare så...
splittet...
selv nu, efter alle disse år.
Det er frygteligt, mand. Jeg kan simpelthen ikke tro det.
Kan ikke tro, jeg gjorde det.
Og så kom min far, han kom den aften, fordi han var præst...
og jeg kan huske, han sagde...
'Du har fået en ny chance.'
Tror du, du nogensinde vil kunne tilgive dig selv?
Det er et svært spørgsmål.
Vi skal hen til det sted, hvor Clifford og jeg skød hinanden for 40 år siden.
De har ikke haft tid til at reflektere over, at siden de skød hinanden,
er de begge blevet adjunkter i det nordlige Michigan.
Og at Clifford, mens han afsonede 15 år,
har opfyldt Aarons barndomsdrøm om at blive præst.
- Hvordan går det? - Hvordan har du det?
Jeg er så ked af det. Undskyld.
Jeg er ked af det.
Vi starter på en frisk. Det er fortid. Det er okay.
Jeg fik sat en ny skrue i mit ben for omkring tre uger siden.
- Under retssagen gik du med en rollator. - Ja, det gjorde jeg.
Jeg kan huske den dag, jeg faldt. Kan du huske det? Ned ad bagtrappen?
I 1982 startede retssagen.
Jeg havde en rollator, og jeg gled og snublede. Jeg ville falde ned.
Jeg kiggede. Stål-og cementtrappetrin.
Nogen fangede mig, sådan her.
Det var Aaron.
Han forhindrede mig i at falde. Stoppede mit fald.
Det kan jeg huske.
Det vil jeg aldrig glemme. Jeg kan glemme meget, men det vil jeg aldrig glemme.
Hvis der pludselig ikke er nogen i verden, der skyder hinanden,
så vil vi ikke have nogen eksistensberettigelse. Det sker ikke.
Se på dyrene i naturen, hestene, køerne og hjortene og dem alle sammen,
de har øjne på siden af hovedet,
så de kan se rundt omkring dem og se, om der kommer en trussel.
Ørnene, løverne, tigrene og rovdyrene
de har øjne lige her, som vi har. Lige som vi har.
Vi er rovdyr. Vi fokuserer på noget, vi vil dræbe.
Og det er det, mennesket har gjort i hundrede tusind år.
Ved mit sidste møde med Richard tog jeg ham med tilbage til gyden.
Der er en sandhed i Richards virkelighed, hvor ubehageligt det end lyder.
For hvert øjeblik et menneske forhindrer et andet i at falde,
synes der at være et utallige eksempler på vold og brutalitet.
- Har du en vest på nu? - Ja.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
Vidste jeg det, skulle jeg intet gøre.
Er du bang for, at du måske bliver beskudt i dag?
Ja, den tanke har da strejfet mig. Jeg er jo blevet skudt her før.
Det er dødens sted. Et ret skræmmende sted.
Jeg kom levende herfra en gang, og det vil jeg gerne gøre igen.
Hvis du gå tilbage i tiden og møde den unge Richard, hvad ville du sige til ham?
Bær flere våben. Større skydevåben, mere ammunition.
Richard, hvad er du allermest bange for?
Intet.
Nej, at blive gammel.
Du kan brække en arm og blive skudt, det kommer du dig ikke over.
At blive ældre, hver dag, det kommer. Manden med leen kommer efter dig.
Han er medlem af Foreningen for Udødelighed,
og han skal have sit hoved fjernet, og så skal det fryses ned med kryoteknik.
Han sagde, at jeg burde tænke over det.
Jeg kan huske det, fordi jeg sagde: 'Det er januar, kan vi tale om det til sommer?'
Mens han sad under maleriet af Iwo Jima, fortalte Richard, at hans
eneste ønske, når hans hoved var tøet op, og sat på en robottorso,
ville være at designe bedre skudsikre veste.
Fremtidens producenter er oppe imod våben, der bliver ved med at skyde,
så våbnene ikke kun rammer, men bliver ved med at æde sig ind på vesten.
Du skal have noget, der bremser energien, vender den og bruge den mod sig selv.
Kast energistrålen tilbage og smadr de fyre, der skyder på dig.
Det har de godt af.