Tåg mot Garde du Nord med avgångstid 13.25 avgår strax från plattform tre.
Jag förstår inte. Vi var väl klara? Vad mer finns det att diskutera?
Matberedaren? Varför vill hon ha den?
Grillen?
Jag har ingen trädgård.
Som hon vet, så har jag ingen trädgård.
NISHA HALLIDAY MOT HELA VIDA VÄRLDEN
EN AV DE MEST LOVANDE NYA FÖRFATTARNA
15 JULI
EN
DAG
-Hej. -Hej.
-Du ser annorlunda ut. -Gör jag?
Om det var maskerad hade du kommit som sofistikerad parisiska.
Okej, och vad hade du kommit som?
Som en förstörd, självmordsbenägen frånskild man.
Du är i alla fall inte bitter.
-Ska jag hoppa på tåget igen? -Nej, inte än. Kom nu.
Hur långt är det till din lägenhet?
Vi kan väl ta en promenad först? Se några sevärdheter.
Okej.
Är det okej?
Såklart.
-Du hade inte behövt möta mig. -Jo, det är klart. Turist.
-Paris passar dig. -Jag älskar det.
Det syns. Du har förändrats.
På två månader?
Du är vacker.
-Så när var du i Paris senast? -För ungefär tre år sen.
Jag åkte hit med min fru över en weekend. Vi bodde på Georges V.
Så det var bortkastade jävla pengar.
Om jag nämner det igen, kan du knuffa ner mig i kanalen?
Det gör inget.
Men det är inte därför jag kom.
Okej.
Alltså, vi borde prata om det.
Det som hände.
Ja, det kan vi.
Men senare.
Här?
Ska vi beställa vin?
Inte för mig, tack. Jag har typ slutat dricka.
-Jaha? Sen när då? -Typ en månad.
Det är inte AA eller nåt sånt.
Jag försöker undvika det bara. Det har aldrig lett till nåt bra, så…
Okej, så bara kaffe?
Bara kaffe.
Dex, jag har nåt som jag…
-Kan du signera den här åt mig? -Skärp dig.
Du måste. Nåt personligt med dagens datum.
Ifall du blir känd och jag behöver pengar.
Har du ens läst den?
Jag började, men kom inte längre än sidan fyra.
-Emma, den var underbar. -Det är bara en fånig barnbok.
"Den mest intresseväckande nya rösten sen Sue Townsend."
-Sa förläggarens 12-åriga brorsdotter. -Sa
Jag läste den från pärm till pärm, och jag
har läst i snart femton år nu.
Du menar Howards' Way
Skitsamma.
Jag älskade den.
Okej.
Läs det inte nu. Senare.
Så berätta. Hur går det med allt?
Skilsmässan blir klar i september. Bara en månad innan vår bröllopsdag.
Nästan två hela år av äktenskaplig lycka.
-Pratar ni nåt? -Inte om jag kan undvika det.
Vi har slutat att skrika och kasta saker.
Nu är det bara "ja", "nej", "hej", "hejdå".
Typ samma saker vi sa när vi var gifta.
-De har flyttat in hos Callum. -Jag vet. Tilly berättade.
En löjlig herrgård i Clerkenwell, dit vi brukade gå på middagar förut.
Så det är trevligt.
Pratar du med Callum nåt?
Gud, nej.
Han har försökt.
Han lämnar tillgjorda meddelanden.
Typ: "Kompis, ska vi ses på en öl? Ring mig, så vi kan prata om allt."
Pucko.
Jag kanske borde… Han är skyldig mig tre veckors lön.
Hur mår Jazz?
-Förlåt. Vi behöver inte prata om det. -Det är lugnt.
Jag har henne var fjortonde dag.
En värdelös övernattning.
Kan du be om mer?
Jag kan det, men…
Redan nu ser man skräcken i hennes blick när hennes mamma kör iväg.
"Nej. Lämna mig inte med den här konstiga, sorgliga idioten."
Och jag köper en massa presenter till henne.
Det är patetiskt.
Det finns en stor hög varje gång hon kommer.
Det är som julafton varje gång.
För om vi inte öppnar presenter, så…
Så vet jag inte vad vi ska göra.
Om vi inte öppnar presenter, så börjar…
Hon börjar gråta
och ber om sin mamma.
Då menar hon mamma och skitstöveln Callum.
Jag vet inte ens vad jag ska köpa, för hon är annorlunda varje gång vi ses.
Man vänder ryggen till
i en vecka, tio dagar, och…
…allt har förändrats.
Hon har börjat gå.
Hon har börjat gå och jag missade det.
Hur kan jag missa det? Är inte…
Är inte det mitt jobb? Förlåt. Skit också.
Förlåt.
Det var inte min plan.
Sluta be om ursäkt.
Du behöver ingen plan.
Det är bara jag.
Jag bor ungefär en halvtimme härifrån.
Föreställ dig inte stora fönster, parkettgolv eller nåt sånt.
-Det är en tvåa mot en innergård. -En kvart.
Ja, precis. En kvart.
En författarkvart.
"Mitt sabbatsår", sa Emma, 33 år.
Hon lever drömmen.
Officiellt så jobbar jag. Andra boken.
Nisha Halliday åker på skolresa till Paris och faller för franska Luc Grenoble.
Luc Grenoble.
Så här är jag nu.
Gör min research.
Vart tog du vägen?
Vet inte, Em.
Det är som att,
när jag var yngre, verkade allt möjligt
och nu, inget.
Du har tappat självförtroendet bara.
Du har haft det skitjobbigt,
men en dag kommer du se det här som en nystart.
Vad händer med jobb då?
-Inte mycket. -Det finns mycket du kan göra.
-Som vadå? -Jag vet inte. Media.
Kanske programledare igen. Eller fotograf? Eller nåt med mat?
-Nåt med mat kanske. -Jag har inte den erfarenheten.
Jag är inte kvalificerad för nåt.
-Du har en examen. -Antropologi med usla betyg.
Hallå! Folk kommer alltid att behöva antropologer.
Var det där ditt peptalk?
Japp. Hur var det?
-Jag vill fortfarande hoppa i kanalen. -Seså. Kom.
Det är här borta.
Då var vi här.
Wow, är det…?
Andra boken? Ja, men läs inte. Det är ett pågående arbete.
Åh, förlåt.
Dex!
Ursäkta. Jag är lite fumlig.
Grejen är, att jag träffat nån.
Har du träffat nån?
Ja.
Okej. Vem?
Han heter Jean-Pierre. Jean-Pierre Dusollier.
En fransman?
Nej, en walesare.
Jaha…
Det är… Vad kul för dig.
Det är ju toppen.
-Jag önskar bara att du hade berättat. -Du kom precis.
Ja, men innan jag kom.
Vi har inte pratat så mycket. Bara ett mejl då och då och nu är du här.
-Jag ville prata om det som hände. -Vi låg med varandra en gång.
Tre gånger.
Jag menar inte hur många faktiska samlag. Jag menar tillfället.
Vi tillbringande en natt ihop.
I nästa stund flyr du till Paris och slänger dig över närmaste fransman.
Slänger mig? Dra åt helvete.
Jag menar inte det såklart.
Jag flydde inte. Biljetten var redan bokad.
Allt kretsar inte kring dig, okej?
Du kunde ha ringt.
-För att be om din tillåtelse? -För att se hur jag kände.
För att prata om den natten.
-Vad den innebar. -Helt otroligt.
Du är arg för att vi inte har pratat om våra känslor.
-För att jag borde ha väntat på dig. -Nej, inte väntat.
Vad?
Du inser att det här är rätt ironiskt, va?
Hur då?
Så låt oss prata om den natten.
-Vi var båda rätt fulla. -Inte jag.
Du försökte ta av kalsongerna innan byxorna.
Så illa var det väl inte?
Försök inte. Kom och sätt dig.
Jag tror att du var upprörd och rätt förbannad den dagen.
Du kom förbi och det bara hände.
Med allt som pågick med Sylvie och att inte få träffa Jasmine,
du var ensam och jag var en axel att gråta ut mot.
Eller ligga med.
Jag var en axel att ligga med.
-Så det är vad du tror? -Det är vad jag tror.
Låg du med mig för att trösta mig?
Mådde du bättre?
Ja, mycket bättre.
Okej, jag med. Varsågod.
Det var välgörenhetssex.
Du vet att det inte var så.
Jag har tänkt på det.
Mycket.
Jag har inte slutat tänka på det.
Ända sen det hände.
Du och jag.
Jag har också tänkt på det.
På 80-talet var det allt jag tänkte på.
-Och nu? -Nu?
-Vår tid är förbi. -Hur vet du det om vi inte ens provat?
För jag vet det. Och jag har träffat nån annan.
Jag är inte nån du kan ta när du har slut på andra alternativ.
Så är det inte.
Det var bara sex.
Med all respekt, Em, det där är skitsnack.
Med all respekt, Dex, du kan inte dyka upp här när allt suger och tänka:
"Jag kan alltid falla tillbaka på Emma."
-Jag är inget tröstpris, okej? -Jag tänker inte så.
Det är tvärtom. Det är…
Vem är det?
Det är Jean-Pierre.
Kan vi bete oss? Jag tänkte att vi kunde äta tillsammans.
Bra idé.
-Hej. -Hej.
Dexter, Jean-Pierre. Jean-Pierre, Dexter.
-Trevligt att träffas. -Hej.
Jag har hört mycket om dig.
Berömda Dexter.
Ja.
Ja…
Så berätta allt om Emma.
Allt?
Var ska jag börja?
Du först. Hur träffades ni?
I bistron.
Hon satt och läste.
Oftast när folk läser på offentliga platser
så brukar de bara låtsas läsa.
Men hon var helt uppslukad.
Jag blev nyfiken.
Så jag frågade om boken, det var
Jag har inte läst den.
Det är lugnt. Hon läste den på franska och hon hade mycket att säga om Camus.
Då upptäckte jag att hon är en riktig nörd.
En pretentiös nörd.
Ja.
Exakt. Men det visste du ju redan?
Ja.
Ja, det gör jag.
Jag bokade bord för tre klockan sju.
-L'Eguille. -Fint.
Lite tidigt, tyvärr, men de hade inga senare.
Det blir bra.
Ska vi gå?
Ja, eller faktiskt, tyvärr. Jag tror…
Jag måste ha dragit på mig nåt på tåget.
Jag… Min hals känns svullen.
Svullna körtlar eller nåt.
Jag tror att jag lägger mig tidigt.
Okej, är du säker?
Ja, absolut. Gå ni.
Eller jag kan stanna.
Nej, absolut inte. Gå bara. Ledsen att jag är tråkig.
Jag mår bättre imorgon.
Hejdå.
Jag sover hos Jean-Pierre inatt, så du kan ta sängen.
Jag kommer imorgon bitti.
Krya på dig.
TILL MIN BÄSTA VÄN VÄLKOMMEN TILL PARIS, BISOUS! EMMA
Vad är det? Vad har hänt?
Va?
Det är "halsfluss" på franska.
Din påhittade halsfluss. Jag sa att jag också fått det.
Om du sårar mig, Dexter.
-Det gör jag inte. -Jag menar det.
Om du leker med mig, sviker mig eller går bakom ryggen på mig,
så mördar jag dig.
Jag svär, jag äter ditt hjärta.
Jag kommer inte göra det, Em.
Inte?
Jag svär.
Vad?
Jag trodde att jag äntligen hade blivit av med dig.
Det är nog inte möjligt.
BASERAD PÅ BOKEN "EN DAG"
Undertexter: Jessica Roos